О, богине, захиснице нашого клану! Ти дала нам велике благословення!
Веттаяне! Ходи!
Пам'ятайте, старі рахунки слід сплачувати!
Бачиш того старого йолопа?
Він називає мене батьком і копирсається в минулому!
Іди заріж цю свиню!
Гей! Ні!
Тату, облиш нас!
Не роби цього, тату.
Поглянь на нього! Оце мій син!
Благословення моєї богині!
Вона послала його захистити мій клан.
Чому ти це робиш, тату? Облиш нас!
О ні!
Гей, товстуне! Не смій до нього підходити!
Ходи до мене! Я наступлю тобі на горло!
Ви нас зв'язали, боягузи.
Розв'яжіть мене, і я вас усіх уб'ю!
Бийся зі мною, якщо в тебе був один батько.
Заткнися!
Іди й доведи, що ти не байстрюк! Іди!
Тату, ні!
Тату, ні! Відпусти нас!
Сакті, ти багато для мене зробив.
Це найменше, що я можу зробити для тебе!
Замовкни, божевільний!
Я тебе поб'ю!
- Гей, Пітере! Припини! Гей! - Ходи сюди!
- Ти, тупак! Товстун! - Пане Пітер!
Будь ласка, тихо! Припиніть! Гей, облиш його!
Лікарю, не хвилюйся. Ти знайдеш свою сім'ю.
Пітер — сильний чоловік!
Ти, паскудо! Облиш його!
Я прокушу тобі горло й вип'ю твою кров!
Пане Пітере, ні! Прошу, не треба!
Я зіб'ю голову з твого тіла!
- Лисе чудовисько! - Облиш його!
Гей, відпусти!
Я тебе вб'ю!
Дай йому спокій!
Не смій мене чіпати!
Пітере!
Ні!
Пітере!
О, мати, прийди до наших дверей
Наріжний камінь, де сходяться три дороги Ті ікла, що виїдають мізки
Ті очі, що мов смертоносні списи
Підкажи, як осушити наші сльози
О, мати, прийди до наших дверей
СЕЛИЩЕ
Пане Пітере!
Пане Пітере…
Пробачте, пане.
Це я винен.
Він вирубився.
Снодійне подіяло.
Будь ласка! Допоможіть!
Ви це чули?
Будь ласка! Допоможіть!
Має!
Це Мая!
Має!
Гей! Прокинься!
Скажи, де вони. Прокинься!
Прокинься!
Брате, прошу, не треба. Почекай. Терпіння!
Ні, я зможу розв'язатися, лише якщо відріжу собі палець.
Що ти робиш?
Іншого способу втекти звідси нема.
Не роби нічого безумного!
Послухайся старших! Не треба цього робити!
Хіба ти не маєш заробляти на життя, коли врятуєш сім'ю?
Як ти зароблятимеш без пальця?
Напоум його!
Але щоб це сталося, ми маємо вибратися живими.
Я втягнув вас у це. Пробачте.
Послухай мене!
Ти не винен.
Це тут відбувалося роками.
Це тебе втягнули.
Ми втратили дітей через це.
Поки ми живі, не дозволимо, щоб це сталося з твоєю сім'єю.
Але, пане, я не бачу іншого виходу.
Пробачте, пане.
- Пробачте. - Гей! Досить вибачатися, послухай мене.
Ти нас не змушував.
Ми прийшли з власної волі, тож замовкни!
Гей. Віддай мені.
Пане, що ви робите?
Прошу, послухайте! Не треба!
Прошу, пане. Віддайте назад.
Врятувати тебе — те саме, що врятувати сина.
Знаєш, він був хірургом, як ти.
Пане, прошу, не треба! Послухайте мене!
Не робіть цього. Скажіть йому припинити!
Кару!
Ні, пане. Припиніть! Пане!
УВАГА
Що це за місце? Схоже на лігво Сатани.
Паскудо. Куди ти нас привіз? Ти скажеш чи ні?
Звідки я знаю, Фархане? Я приїхав сюди з вами.
Гадки не маю, що тут сталося.
Востаннє я був тут 20 років тому.
Зразки, про які просив пан Пракаш, мають бути у тому сейфі.
Добре. Візьмімо зразки й забираймося звідси.
Чекайте!
Погляньте на це.
Це так захопливо!
- Я подивлюся ближче. - Санджіве, ні!
Заждіть, пане. Я перевірю.
Гей, Санджіве.
Шефе!
Гей!
Ні.
Усі на землю!
Пригніться!
Щаслива, оглянь його.
Усе добре.
Деврадже, заткни його!
- Цить! - Усе буде добре. Глянь на мене.
- Пригніться! - Усе буде гаразд.
- Санджіве. Санджіве! - Тихо.
Тиша!
Усе добре.
- Пане. - Усе добре.
Будь зі мною, Санджіве.
Дихай, Санджіве.
Усе гаразд. Ти будеш у нормі.
Тиша!
Усе буде добре, Санджіве.
Усе гаразд. Санджіве!
- Санджіве! - Санджіве!
Чорт! Він мертвий?
- Він мертвий? - Дурень!
Тиша! Інакше ми помремо.
Санджіве!
Гаразд, люди! Треба виходити.
Ходімо.
- Ходіть. Покваптеся. - Санджіве.
Ходімо!
Вставайте.
Пригніться!
- Обережно. - Обережно, пане. Обережно.
- Сакті. - Чому ти це зробив, Кару?
Ну ж бо. Ходімо.
Ходімо, пане.
Слухай! Я лікар.
Я знаю, як тебе врятувати.
А ще знаю, як завдати такого болю, що ти бажатимеш смерті.
Ти скажеш, де моя сім'я, чи ні?
Кажи!
Вставай!
Відчепіться.
Думаєте, це я тут в'язень?
Почекайте, поки повернеться мій син, Веттаян.
Цей чоловік — син, що народився з моєї сечі.
Він зовсім інакший! Веттаян народився з моєї крові!
Він — найкращий воїн мого клану!
Хтозна, що він міг зробити з твоєю дружиною і дитиною.
Бенкет для моїх хлопців після довгого очікування.
Стара падлюка! Іди!
Гей, ворушися!
Брате.
- Вони там! - Него!
Ну ж бо!
Має!
- Я їх чую. Сюди! - Швидше!
Іди!
Ворушися! Я сказав, іди!
Ловіть його!
Гей!
Мати! Ці чудовиська знайшли наше святилище.
Не хвилюйся.
Наш син про них подбає!
Розірве їх на шматки!
Гей! З ким ти в біса говориш?
Це храм,
гніздо нашої богині.
Ті, хто прийшов знищити святість богині,
мають бути вбиті й принесені в жертву
саме в цьому місці.
Лише тоді вщухне гнів нашої богині.
Я ходив до них, богине.
Зрадники жили щасливо.
Там ясне небо. Вони процвітають.
Наш клан знемагав у темряві, поки вони жили при світлі.
Я не міг цього терпіти.
Ми мали помститися.
Щойно ми це вирішили, мали знищити все з утроби.
Навіть ціною життя наших людей.
Богине, ми лише просили тебе бути на нашому боці.
Сету!
Мамо!
Вирізайте зародок!
Убий його, брате!
Жінки нашого клану втратили здатність виношувати дітей.
Тоді вона прийшла до нас як благословення.
Врешті-решт, вона належить до династії Амара.
Моя кров очищає її утробу.
Вона мати, яка дала життя моїм справжнім спадкоємцям.
Моя онука.
Гей!
Мала?
Мало!
Гей, Кару! Це наша Мала!
О боже! Матінко! Боже!
О ні!
Мало!
- Боже! - Що ти з нею зробив?
О ні! Гей, що ти з нею зробив?
Що ти зробив з моєю дитиною?
Люба.
Це я, твій тато! Тато тут.
О ні! Гей!
Він заслужив на смерть.
Якщо не за його віру,
то за дії, які підживлювалися його вірою.
Мій син, мій онук, який так і не народився на світ,
моя невістка, моя дружина...
Для такої людини, як він, смерть — це дрібна кара.
Гей.
Гей, Сакті.
Тато тут, люба. Ну ж бо, ходімо додому.
- Боляче? - Я не можу.
Що робити?
Боже, що мені робити?
Боляче.
Тато про тебе подбає.
Тату?
Тату.
Так, так. Це я, твій тато!
Я тут. Твій тато тут.
Чекай. Я тебе якось врятую.
Боляче, тату.
О боже!
Досить, тату.
Мені кінець.
Тато більше...
ніколи тебе не покине.
Боляче.
Пане! Не треба, пане!
Відпустіть, пане. Пане!
Пане! Послухайте мене, пане.
Пане.
Пане, не треба…
Вона достатньо страждала.
Нехай тепер мирно спить.
О ні!
О боже!
Мамо!
Не треба!
Не чіпай!
Ні!
Гей, не чіпай мою маму!
От я тебе піймаю...
Ти мене чув!
Облиш її!
Не чіпай мою маму!
Гей! Не чіпай її!
Облиш її, товстуне!
- Не чіпай! - Веттаяне!
- Я сказала, не чіпай маму! - Веттаяне!
- Товстуне! Не чіпай її! - Веттаяне!
Облиш її!
Ні!
Облиш її!
Веттаяне! Тобі це заборонено!
Облиш її!
Спершу заверши обряд. Облиш її.
Тату!
Сакті. Сакті, ходімо.
Сакті, ходи.
Ну ж бо. Ходімо.
Туди. Іди!
Ходімо.
Гаразд, люди. Слухайте уважно.
Це місце небезпечне.
Ми помремо, якщо не підемо просто зараз!
- Ходімо. Ворушіться! - Ходімо.
- Іди! - Швидко! Ходімо.
Кажу, ворушіться!
Чисто, пане.
Джаґане.
Фархане!
Фархане, зразки в тому сейфі.
- Отам. - Добре. Пригніться.
Пане.
Пане, Санджів!
Ми залишили його там.
Ми приїхали, довірившись йому!
Не кричи, Аруле.
Ми все одно помремо. Можна його хоча б ще раз побачити?
Я розумію, але туди йти небезпечно.
Прошу.
Аруле!
Фархане, застрель його!
Застрель виродка!
Огидне створіння!
Клятий мутант!
Стріляй! Застрель його, Фархане!
Помри!
Деврадже, перевір, чи маршрути відходу вільні.
Так, шефе.
Маршрут відходу?
Фархане, ми не закінчили роботу.
- Пріоритети місії змінилися. - Що?
Зараз найважливіше — безпечно звідси вибратися.
Але що ти скажеш панові Пракашу?
Слухай, Фархане, ти не отримаєш решту платні.
Подумай, Фархане.
Подумай двічі. Це все, що я скажу.
Пригніться! Пригніться, люди.
Щаслива, убий його!
Врятуй мене!
Вони тебе почують.
Має.
Него!
Ти в порядку?
Тату!
Має!
Чекай.
- Має! - Тату.
Ти в порядку, доню?
Усе добре, люба?
Чекайте, не чіпайте його.
Він дбав про мене.
Він...
Усе добре.
Ходімо.
- Мамо. - Має.
Ти ціла?
Боже, Ґотаме.
Бог таки існує.
Так, він з нами.
Мені так шкода.
Я не мав залишати вас самих.
Усе гаразд.
Тату, а Гектік?
Гадки не маю.
Глянь, що в мене є.
Твоя заколка-метелик.
Ну ж бо. Усміхнися.
Ширше.
Пане, спершу заберімося звідси.
Ти знаєш, де вихід?
Цей малий повинен знати.
Я... знаю.
Я...
Гей, кажи, де вихід! Негайно!
Ні, облиште його. Він не може добре говорити.
Він невинний.
Як нам вийти?
Туди... Туди!
Добре, замкнімо його. Ходи сюди!
Ні, чекайте!
Лише він добре знає це місце.
Нехай покаже нам шлях.
«По воїну, який поліг на полі бою, небо ллє сльози.
Горювати в полі й марнувати час...
не любимо ні ми,
ні вона».
Де Джаґан?
Ходімо.
Сюди.
Кару, я зробив помилку. Це моя вина.
Якби ж я не дозволив будівництво цієї фабрики...
Ти не винен, що народився від того божевільного.
Облиш.
Ходімо.
Тепер... нагору...
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник: Юрій Лаховський