Hallottad a pletykát, hogy mit tett, igaz?
Még Omahában?
Börtönben kéne lennie.
Szia, Silas!
Szia, Iris!
A testvérem minden évben összedob egy ünnepnapi tombolást.
Holnap este 10-kor lesz a C-12-es raktárban. El kéne menned.
Új vagy, nem jársz el sehova.
Menj el!
Rendben.
Nem lesz semmi baj.
- Sziasztok! - Helló!
- Elnök asszony! - Igen?
Itt a transzparens az irodából.
Köszönöm, alelnök asszony! Készen áll az üdvözlésre?
Teljesen! Fene nagy üdvözlésben lesz részük.
Szia, Iris!
Szerinted ezek kellenek?
Valószínűleg nem, de nem árt, ha nálunk lesz.
A kerítés mögött leszünk, de sosem lehet tudni...
Most meg akarod ijeszteni, vagy mi?
- Szerintem nem sikerülne. - Az biztos.
Csúcs, amit csinálsz, kölyök.
Csak végzem a munkám.
Jól van, emberek, menjünk!
Rendben!
Nyissátok a kapukat!
A fenébe!
Maradjunk itt, amíg ide nem érnek.
Fenébe! Szia, anya!
Lássuk!
Egész éjjel ezen dolgoztam.
Basszus, várj!
SEGGNYALÓ POLGÁRI KÖZTÁRSASÁG
Ne! Nem tudom, mi történt.
Be volt zárva az iroda?
Nem.
Akkor a tesóm volt az.
Megoldom!
Elizabeth Kublek alezredes a Polgári Köztársaság hadseregétől.
Felix Carlucci,
rangidős biztonsági tiszthelyettes a Kampusz Kolóniától.
Az emberek csak Hucknak hívnak. Hosszú történet.
Szóval csak önök jöttek?
Úgy volt, hogy néhány kormányzati tag is csatlakozik,
de Beale vezérőrnagy nem vélte helyesnek civilek küldését.
És amúgy is csak egy helikopterünk volt az útra.
Szóval egyedül velem kell beérnie a Polgári Köztársaságtól.
A maguk emléknapja azonban megható,
és megtisztelő számomra,
hogy önökkel adózhatok az emlékük előtt.
Biztos fáradt lehet, valószínűleg hosszú út volt.
Bárhonnan is érkezett.
Az volt.
Semmi gond, majd mi megoldjuk.
A helikopternek még van egy útja, mielőtt visszatér.
Repeszbombát lövünk ki, hogy a zaj elcsalja őket.
Ide nem jön több.
Elég jók vagyunk ebben, jöjjünk bárhonnan is.
Mi vagyunk a Polgári Köztársaság.
Egyformák vagyunk.
Portland, Omaha, a Polgári Köztársaság.
Erről szól a Hármak szövetsége.
Együtt harcolunk, igaz?
Igaz.
Szia!
Silas, ugye?
Igen.
Láttál kimászni a busz alól?
Igen.
Megtennéd, hogy nem említed a tesómnak...
hogy elbújtam?
- Persze. - Remek!
Figyelj, holnap este tartok egy ünnepnapi tombolást,
a C-12-es raktárnál, 10-kor.
Gyere el!
Jót beszéltünk, Silas!
Szia!
Remek, csináltál nekem vacsorát.
- Te vagy az én hősöm. - Áá!
- A beszédedet írod? - Igen.
Jól vagy?
Persze. Teljesen.
Egyél!
SEGG
Mégsem vagy jól.
De, jól vagyok.
Nagyon is. De ez eléggé elcseszett volt, Hope.
A Polgári Köztársaság...
Vagyis a titkos, nem nyilvános Polgári Köztársaság?
Azt sem tudjuk, hol vannak, mit csinálnak.
Nem volt velük bajod, mielőtt apa elment.
Most már van,
hisz ők küldtek pár katonát, mi meg odaküldtük apát.
Igen, apa velük van.
Megosztja a tudását velük,
hogy ott is a lehetséges ellenszeren dolgozzanak.
- Ez a hecc, amit elkövettél... - Oltári volt.
Igen, nem tekertem ki, csak a „nyalásig”.
A „nyalásig” vagy „seggig”?
Ó igen, a „seggig”.
A „seggig” jutottunk.
Megmérgezted a kajám?
Naná!
Írd alá Felix lapját!
Ugye tudod, hogy utál engem?
Felix nem utál téged.
De, nagyon is.
Akkor még inkább alá kellene írnod.
Apa miatt.
Nagyon jó lett.
Miért nem rajzolsz és festesz,
és felejted el a tudományos órákat, a fakultációkat és az önkénteskedést?
A rajzolás és festés nem akadályozza meg a hullák feléledését.
Megnézted a szekrényt?
Semmi.
Ma sem.
Mondtam, hogy ne menjen.
Sőt, ordítottam vele, hogy ne menjen. Csessze meg!
Ennyit tehettem.
Az első nap ünneplünk, a másodikon emlékezünk.
Jössz a bulimra.
Nem úszod meg.
Talán mégis. Ez a beszéd lehet, hogy ez előbb végez velem.
Nem, hagyjuk, jössz a bulira!
Mosolyogj, csajszi!
Holnap este tombolunk!
Köszöntöm Omaha, illetve Portland város
és a Polgári Köztársaság képviselőit,
polgárait, tanárait és diákjait.
Azért nevezzük Emléknapnak,
mert mindannyian a múlt emlékei vagyunk.
Túléltük, míg a többiek nem.
Biztonságra leltünk, míg a többiek nem.
Élünk.
Azokért élünk, akik már nincsenek velünk.
Az anyukámért élek, aki 10 éve halt meg azon a napon,
amikor sokan mások.
És az apukámért is élek,
aki most távol, fontos munkát végez, ami egyszer majd segít nekünk.
Tíz év telt el.
Tíz év.
Még kisgyerek voltam.
Alig emlékszem az éjre, mikor leszakadt az ég,
nemhogy arra, hogy milyen volt azelőtt.
Falak mögött rejtőzünk, hisz még a holtak uralják a világot.
NEM ÉRKEZETT ÜZENET
Sok mindenen átestünk,
sok mindent és sok mindenkit elvesztettünk.
Néhányan félnek, hogy ez újra megtörténhet.
Néhányan úgy vélik, hogy amink van, nem tart sokáig.
Néhányan képtelenek hinni.
KOCKÁZATOS ÜZENETEKET KÜLDENEM, DE SZERETNÉM, HA TUDNÁTOK, JÓL VAGYOK
GYERMEKEIM, BIZTONSÁGBAN MEGÉRKEZTEM MINDENKI KEDVES EDDIG
De én bízok az otthonunkban, a szeretett városunkban,
a szövetségünkben Portlanddel és a Polgári Köztársasággal,
és hogy még sok minden vár ránk.
A múlt emlékei vagyunk,
de mindenki, aki ma itt van, ti vagytok a jövő.
Mi vagyunk a jövő.
Ebben biztos vagyok!
Boldog ünnepnapot, emberek!
Remélem mind írtatok a naplótokba.
A mai ünnepnapon az életet ünnepeljük.
Holnap, az emléknapon pedig
arra emlékszünk, amit elvesztettünk, azokra, akiket elvesztettünk.
Arra, hogy miként jutottunk ide, és kik miatt,
mert szinte mindannyian megfizettük az árát.
De mi döntjük el, hogy milyen emlékművek szeretnénk lenni,
a múlttól függetlenül.
Azt szeretném, ha erről írnátok.
Te például milyen emlékmű lennél, Elton?
Szeretnék tökéletes,
éber és barátságos lenni.
Nem akarok újra félni, de tudom, hogy ez elkerülhetetlen.
És szeretném látni, milyen lett a világ,
hisz a szüleim erre szánták életüket.
És azt is szeretném, ha nagyon magas lennék.
Szeretnél olyan dicsőséges lenni, mint a Washington-emlékmű?
Szeretnél kényelmesen ülni és magabiztos lenni,
mint a Lincoln-emlékmű? Persze.
Gondolkodjatok rajta!
MEGTALÁLTÁK HOPE PIÁJÁT LECSUKTÁK
Írjátok le!
Hope...
Na és?
Főztem egy kis illegális alkoholt.
Ez egy életre elegendő, Hope.
Én pedig már azt hittem, hogy összekapod magad most,
hogy az apád nincs itt, de nem.
Még mindig nem hallottál felőle, ugye?
Hónapok óta.
Hadd kérdezzek valamit!
Miért csinálod ezt, ha egyszer mindened megvan, ami kell?
Te mit csinálsz itt, Felix?
Hogy mit csinálok én itt?
Az apádtól kaptam egy életet,
amiért hálás lehetek.
Még ha ez azzal is jár,
hogy próbálom megakadályozni, amit csinálsz.
Iris! Hála istennek!
Itt most teljesen megsértik a jogaimat.
Felix, nincs szükség arra, hogy ott legyen bent.
Igen, de tudod,
szükségem van egy családtag aláírására,
ha nem akar a bizottság elé állni.
Hisz tudod, mik a szabályok.
- Igen... - Ó, te családtag vagy.
Apa rád bízta a gyámságot, míg távol van.
Tényleg...
Hogy mehetett ki a fejemből?
Már majdnem olyan, mintha csak azt vártam volna,
hogy elgondolkodj.
Felix a világ legrosszabb gyámja!
Mégis mit gondolt apa?
Megnéztem a szekrényt. Még mindig semmi.
Ha itt lenne, azt mondaná,
„Ilyen mennyiségű alkohol előállítása komoly kémiai tudást igényel.”
Húzzunk innen a francba!
Hope és Iris Bennett, ugye?
Alezredes!
Hívj Elizabethnek!
Tudja, hogy kik vagyunk?
Természetesen. Korábban felismertelek titeket.
Csak nem akartam mondani semmit a többiek előtt.
Szeretném megköszönni
az áldozathozatalotokat a Polgári Köztársaság nevében.
Nem lehet könnyű hónapokra távol lenni az apátoktól.
De biztosan tudjátok,
hogy ez az első tudományos csereprogram létfontosságú a Szövetség számára,
a bolygó jövője számára.
De ahogy látom, tudjátok.
Igen.
Hallottam, hogy biokémiát
és immunológiát tanulgatsz.
Az apád nyomdokaidba lépsz, meg kéne, hogy köszönjem.
Kénytelen voltam.
Ami téged illet,
az egyik biztonsági emberetek mesélt rólad.
Úgy hallom egész szép szeszgyárat hoztál össze,
ami szintén lenyűgöző.
- Hogy sikerült... - Tudja, mit?
Nincs szükségem arra, hogy ezt hallgassam.
Köszönöm.
- Alezredes, nagyon sajnálom! - Semmi gond!
Én nem.
Sajnálom!
Hope! Hope, mi a fene volt ez?
- Te sem bízol bennük. - Üdv!
Tudom, hogy nem.
De bízom, miből gondolod...
Mert rémálmaid vannak minden este, mióta apa elment.
Apáról szólnak?
Nem tudom, hogy miről beszélsz.
Így van, mert ilyesmiről nem beszélünk.
Sem arról, hogy mi történt, hogy mi történik...
Elmondom, mi történt az előbb. Az a ribanc odajött hozzám,
erre nekem hallgatnom kéne, amit mond? A fenéket!
Ő az egyik oka, amiért nem láthatjuk többé apát.
És ezt mélyen legbelül te is tudod.
Mennem kell!
KÉRDÉSES A BIZTONSÁGOM
Üdv, dr. K!
Iris! Szia! Gyere be!
Ezeknek az ajtóknak csak a halottak előtt kéne nehezen nyílniuk.
De tetszik, ahogy elhitetik velem, hogy egy kicsit veszélyes vagyok.
Nos, napi szinten halálra untatja az embereket...
Okostojás. Gyere be, gyere be! Köszönöm!
Foglalj helyet!
Ugyanazt álmodom,
ahogy ide-oda botladozom, holtan.
Majd felébredek és...
a teendőimre gondolok.
Így felkelek és megcsinálom.
Milyen a tea?
Finom.
Pont ezért járok ide, a teáért.
Azért jársz ide, mert 15 perc alatt próbálsz
megoldást találni a traumádra. Mi a helyzet azzal a dologgal?
Még mindig nem beszéltél vele róla, ugye?
Ha őszintén beszélsz a testvéreddel arról, hogy mi történt,
hogyan is érzel a történtek miatt, sokat fog segíteni.
Ez az első, közös emléknapunk
mióta apa elment. És csak...
És csak mi vagyunk ketten,
- nem most szeretnék vele... - Igen,
de szeretnéd, ha véget érnének ezek az álmok,
hogy végre pihenhess és tevékenykedhess.
Igen, sok a dolgom.
Nem a termelékenységedet akarom növelni,
hanem a legjobb éned elérésében akarok segíteni.
Nem mintha még sosem beszéltünk volna róla.
Miről?
Tudja.
Tudja!
Mondd el, mintha nem tudnám.
Teljes káosz volt aznap éjjel.
Próbáltunk eljutni a kampuszhoz, biztonságos helyre.
Volt ott egy nő.
- Terhes volt. - Segítene?
- Maradjon! - Segíteni akartunk,
- de nem tudtunk. - Magáért megyünk!
Elvesztettük, mert az ég leszakadt.
És anyu meghalt.
Mert...
Nem a repülőgép lezuhanása miatt. Mondd el miért!
Az élettelenek miatt.
Aznap éjjel történt.
Hope szeme előtt.
Látta, ahogy megtörténik.
Teljesen egyedül volt, és ott kellett volna lennem,
- de... - Iris!
Ami aznap éjjel történt, az ok, hogy nem voltál ott
tett olyanná, aki most vagy.
Gyerünk, menjünk!
Nagyon féltem.
Ledermedtem.
Apával elszakadtunk anyától és Hope-tól.
És akkor láttam utoljára anyát.
Úgy érzed, hogy akkor nem tettél meg mindent,
ezért most meg akarsz adni mindent mindenkinek.
Egy jobb jövőt építek.
Iris, szerintem úgy véled, halott vagy, mert elhanyagolod magad.
Nem randizol, nem folytatod a képzőművészetedet...
- Mondtam, hogy nincs rá időm. - Pontosan!
Annyira elmerülsz a jövőben,
hogy teljesen elhanyagolod a jelent.
9671 ember él itt.
Ennyi emberért nem élhetsz.
Sokat gondolkodtam a halálon mostanában,
nyilvánvaló okokból.
Az életünk most sokkal többet ér, mint régebben.
Nem akarsz majd úgy járni, mint én,
és azon kapni magad, hogy nem magadnak éltél.
Tehát...
Hogyan éljek magamért?
Beszélj a testvéreddel!
Mondj el neki mindent, amit el akarsz mondani már neki egy ideje.
Ennyit segíthetek.
Hisz végül is a te életedről van szó.
Csak te tudsz rájönni, hogyan nyerjen értelmet.
Sisak van rajta! Lökd hátra!
Annyi piával?
Tényleg azt hitted, hogy megúszod?
- Négy! - Majdnem sikerült.
Öt!
Kár, hogy nem ismerek senkit a biztonsági csapatban,
aki figyelmeztethetett volna.
Még ha szóltam volna is,
ha piát csinálsz, ülnöd kell.
Miért nem beszélsz soha az életedről a városban?
Nem sokáig voltam ott.
Itt sokkal jobban tetszik.
Ez őrültség.
Miért lenne az?
Mert a város legalább tízszer nagyobb és menőbb hely, mint ez itt.
Tudod, több mint száz mérföldre vannak innen.
Tudod, nem?
- Ha azt tervezgeted... - Tervezem, hogy elmegyek.
Így vagy úgy.
Minden elenyészik, mire elég idős leszek,
hogy magam döntsem el, hogy látni akarom.
Nekünk annyi lesz.
Mindenki megszállottan vissza akarja állítani a régi világot,
de tök értelmetlen.
Szerinted a világ tényleg véget fog érni.
Tudom, hogy így lesz.
Nem is az élettelenekről van szó.
Mármint igen, de...
Inkább az emberekről.
Embernek lenni szívás.
Az emberek átváltoznak.
Nincs esélyünk.
Semennyi.
Nincs ilyenről szó.
Szerintem rajtunk áll, mi lesz.
És ez a végszavam.
Mindenki álljon lovagló állásba! Készen álltok?
Mondjátok utánam, majd üssetek előre!
Mi irányítjuk a sorsunkat!
Hogyan alakítjuk a sorsunkat?
Hope, át kell mennünk, rendben? Ez az egyetlen kiút.
- Egészség! - Egészség!
- Barátság! - Barátság!
Őszinteség!
- Tisztesség! - Tisztesség!
Figyelem!
Hajlás!
KÉRDÉSES A BIZTONSÁGOM
Iris?
- Szia! - Nem akartam...
Csak a...
csak a gondnokságon voltunk, és láttunk elsétálni,
és Elton talált egy játéksütőt.
Csináltunk sütit.
Köszönöm, de...
Szia, Iris!
Helló, srácok!
Nyitva a szekrény. És itt vannak az osztálytársaink.
Mikor...
Mármint...
Ma érkezhetett korábban.
Kérdéses a biztonsága?
Apukátok üzeneteket küld nektek?
Nem szólhattok senkinek.
Nem fogunk.
Honnan tudhatjuk?
Ki szoktam surranni.
Oda ki?
Rendszeresen.
Így találtam rá a sütőre is.
Ezért vagyok ilyen öltönyben. StrapaSzövet.
„A gyerek hordhatja, el nem koptatja.”
Tartós anyag a 90-es évekből. Harapásbiztos.
Tapasztalatból tudom, kipróbáltam.
Azért járok ki, mert
keresek valamit, amit elvesztettem.
És látni akarom, hogyan változik a világ.
Most már tudjátok a titkom, én pedig a tietek.
Én hallgatok.
Az az üzenet sok mindent jelenthet,
de lehet, hogy semmit sem jelent. A PK eléggé...
Több helikopter volt.
Elizabeth szerint csak egyet tudtak nélkülözni, de öt darab volt.
És némelyiken szállítókonténer volt.
Kint voltál?
- Miért nem... - Kit érdekel?
A PK itt a rosszfiú, és apa bajban van.
És csak egyetlen ember van, aki segíthet nekünk.
Kösz, hogy segítesz megjelölni az életteleneket.
Szeretek kint lenni.
Ha dr. Bavolarnak ez segít
megállapítani a vándorlási szokásukat,
örömmel csinálom.
Fontos feladat.
Az, ezért is csinálom én.
Igen, ez az egyik oka.
A gyengéken akarsz segíteni,
mert még mindig bizonyítani akarsz magadnak.
Bizonyítani...
Azután, amit a szüleid tettek veled? Szerintem igen.
- Öregem. - Jól van!
Te vagy az egyetlen, aki nem látja, milyen remek ember vagy.
Will tuti úgy gondolta.
Sőt, szerintem még mindig.
Azt hiszed, nem látom, hogy a kabátját viseled.
A lakásomon hagyta, mielőtt elment,
mit tehettem volna?
Hiányolod.
Elment, kitudja hova,
hogy megvédje a lányok apját...
- Mármint... - Hiányolod, kimondhatod.
Igen, hiányzik.
Nagyon is, rendben?
- Felix! - Mi az?
A szüleid rosszul bántak veled.
De szeretném, ha boldog lennél.
Megérdemled, csak ezt akartam mondani.
- Ez kedves. - Szóval boldog szülinapot, te dilis!
Felix, veszed?
Mondjad Izzy, itt Felix!
Hope Bennett keres téged. Azt mondja, sürgős.
A tudományos csereprogram a Polgári Köztársasággal való bizalmon alapszik.
Ez az első alkalom, hogy beengedtek valakit a határaikon belülre,
bárhol is legyen az.
Tíz rendelkezést
szeg meg azzal a Négy Égtáj egyezségéből,
hogy ezeket az üzeneteket küldi.
Ezt akkor is tudtuk, mikor elment, hisz beszéltünk róla.
Mi legyen?
Veszélyben lehet, Felix.
Valakinek szólnunk kell, vagy küldenünk kell oda valakit.
Azt kérte, ne szóljunk senkinek az üzenetekről,
mert nem tudjuk, mit tenne a Polgári Köztársaság, ha rájönnének.
Akkora idióta.
Valószínűleg a legokosabb a világon.
Azért kérte, hogy hallgassunk, hogy biztonságban legyetek, értitek?
Megígértem neki, hogy vigyázok rátok.
Nem tudjuk, hogy bajban van-e,
de ha tudnánk is, akkor is bíznunk kéne a testőrségében.
És a pasidban.
Will az apád testőrségének a főnöke, tud magára vigyázni.
Mindenből ki tud mászni, ha úgy alakul.
Sajnálom, de nincs más választásunk.
Hope!
Hope, ne már! Szólj hozzám?
Hope, állj meg!
„Kérdéses a biztonságom.” Ez állt a levélben!
Talán az állt benne, de voltak benne betűk és számok is.
- Lehetett rádiófrekvenciás zavar. - Hogy nem látod?
Rossz emberek, Iris, és náluk van apa!
Rólunk beszélsz?
A Polgári Köztársaságról?
Az egyik szövetségesetekről?
Mitől is lennénk rosszak pontosan?
Gyerünk, mond el!
Senkit sem engednek se ki, se be.
Nem hagyja, hogy a mieink kommunikáljanak az embereivel.
Vagy hogy ők velünk.
Nem mondja meg, merre vannak, és önöknél van az apánk.
Van egy lányom.
Kicsivel idősebb nálatok. Beállt katonának a PKH-hoz.
Nagyon messze van tőlem,
és ez néha megijeszt.
De ha arra gondolok,
hogy a Polgári Köztársaság védelmét szolgálja.
Segít megvédeni a Hármak Szövetségét.
Kockára teszi az életét,
hogy végül visszaállíthassuk ezt a világot.
Ettől bátor leszek.
Bátornak kell lennünk a jelen életben,
már csak a létezéshez is.
Én...
Mondok valamit, amitől majd bízhattok bennem.
Valamit, ami miatt nekem is bíznom kell bennetek.
Az apátok egy New York-i
kutatóintézetünkben tanít.
Ez itt
egy kódolt térkép,
nem mutatja pontosan, hol New Yorkban,
de van rajta egy vízjel és egy bélyeg,
ebből bizonyos emberek tudni fogják, hogy én adtam ezt nektek.
És ha azok a bizonyos emberek rájönnek,
akkor én minden bizonnyal börtönbe kerülök.
Vannak börtöneink.
- Komolyan beszél? - Igen.
Talán kicsit részeg is vagyok.
Hogy tanultál meg pezsgőt készíteni?
Egy könyvtárban olvastam róla. Várjon, Felix adott az alkoholomból?
Azt mondta, hogy egy nagylelkű ajándék volt a kolóniától.
Tényleg apád lánya vagy, mindketten azok vagytok.
Észrevettelek, téged a transzparenssel,
téged pedig ahogy bemutattál nekem.
És ez mitől tesz minket apánk lányává?
Bátrak vagytok.
Hogy jutottál ki, amikor megérkezett?
A poggyásztartóban utaztam.
Mekkora bolond vagy!
„Apám lánya vagyok.”
Ó!
Nekem is kell egy ital, de annál a ribinél van az összes.
Apa hagyott egy üveg brandyt az irodájában.
Hurrá!
Oké, ez talán több volt egy pohárnál.
Hope, átaludtuk!
MINDEN ROSSZRA FORDULT, TALÁLOK SEGÍTSÉGET, NE MONDJATOK SENKINEK SEMMIT
Rossz a helyzet.
Igen.
- Mihez kezdünk? - Semmihez.
Semmit sem tehetünk,
így hát beletörődünk.
Reménykedünk
és várunk.
A beszéded egy óra múlva lesz.
Ha ez számít is valamit...
apa azt szeretné, ha megtartanád.
Dr. K?
Van egy üzenet, amit szeretnék átadni a Polgári Köztársaság nevében
az Önök által tartott tizedik emléknapon, a szolidaritásunk kifejezéseként.
A Polgári Köztársaság kiáll Portland, Omaha
és természetesen a Kampusz Kolónia mellett is.
Átadták nekünk a legnagyszerűbb tudósukat,
dr. Leo Bennett-tet,
aki összefog más briliáns elmékkel,
hogy a tudomány segítségével visszaállítsák a régi világot.
És ezt a bizalomnak köszönhetjük, amit kiépítettünk egymás között.
Senkitől sem kaptunk annyi bizalmat, mint Leo két lányától.
Megtisztelő, hogy bemutathatom most önöknek egyiküket.
Az itteni középiskola diákönkormányzatának elnöke,
illetve leendő tudós, Iris Bennett!
Köszönteném...
a mi...
Vannak álmaim, amiben halott vagyok.
Nem szoktam említeni.
De aki segített küzdeni ellenük, meghalt.
És a legutolsó szava az volt,
hogy már csak tőlem függ.
Ez lehet a felnőtté válás.
Amikor átveszed az irányítást az életed felett.
Ezekben az álmokban
úgy érzem, mindig is ott voltam, mintha sosem éltem volna,
nem jutottam el a jelenbe, a jövőről nem is beszélve.
Amikor leszakadt az ég, csak egy kisgyerek voltam,
és alig vártam, hogy a jövőnek éljek.
Ezzel sokan így lehettünk.
De arra jöttem rá,
hogy előbb a jelennek kell éljek.
És azt hiszem, hogy a jelen az igazsággal kezdődik.
És az igazság az...
hogy nem bízom magukban.
Nem tudom, kicsodák. Nem tudom, mivel foglalkoznak.
Majd megtudod.
Apád tudja,
és egy nap te is megérted.
Ez sajnos nekem nem elég.
A tudomány az igazság megtalálásról szól, nem csak az eldöntéséről.
És az nagyon nehéz és ijesztő,
mert ezzel beismerjük, nem tudjuk mindenre a választ.
És nem tudjuk, mit fogunk találni, ha keressük őket.
De egyszer azt mondta valaki, hogy bátor vagyok.
Hogy muszáj annak lennem.
Ezért próbálok a jelennek élni, hogy ez sikerüljön.
Magamért.
A Polgári Köztársaságért.
Portlandért.
Mindannyiunkért.
Boldog emléknapot!
Nem kért segítséget,
de tudjuk, hogy kell neki. És az elég.
Mihez elég?
Hogy elinduljunk, és segítsünk neki valahogy.
Komolyan?
Felix nem fog menni, oké? Azért van itt, hogy minket védjen...
És apa üzenete sem fogja őt rávenni erre.
Raktunk a sor.
Nekünk kell segíteni, hisz tudjuk, merre van.
Csak mi ketten?
Ez még a történtek előtt is őrültség lenne.
Senki más nem fogja megtenni.
Tudom, hogy félsz.
Én is.
De többé nem nézhetek félre,
nem hazudhatok.
És tudom, hogy te sem.
Lefagytam azon az éjjelen,
de az már a múlté.
Látni, ahogy anya meghal...
Nem kellett volna egyedül megélned ezt.
Iris...
Örülök, hogy nem kellett látnod.
Vigyázz! Vigyázz, kicsim!
Jól vagy? Rendben vagy?
Semmi gond!
Anya! Az autó! Elvihetnénk.
Úgy látszik, te mentesz meg engem.
- Gyere! - Állj!
Ne mozduljanak!
Elviszem ezt az autót!
Megyek és megkeresem a családom!
Nézze, nem fogom bántani, rendben?
A férjem és a másik lányom
mögöttem járhatnak.
Mind elmehetünk vele, oké?
Nem várhatok tovább, sajnálom!
- Nem várhatok! - Kérem!
Anya? Anya? Anya?
Anya?
Anya!
Anya! Anya, kérlek! Anya!
Itt vagyok, anya!
Anya...
Örülök, hogy nem láttad.
Örülök, hogy semmit sem láttál belőle.
Benne vagy?
Meghalhatunk.
De túl is élhetjük.
És mikor odaérünk, mit...
Mire odaérünk... teljesen megváltozunk.
Készen fogunk állni.
Tudunk egy kiutat.
Honnan tudjátok, hova kell menni?
Elizabeth adott egy térképet, hogy bízzunk benne.
Valahol New Yorkban van.
Elmentek?
Egészen odáig?
1800 kilométer gyalog.
Már elterveztük az útvonalat.
Hogy a hideg előtt odaérjetek, gyors tempót kell tartanotok.
Tudjuk.
Láttatok már közelről egy élettelent?
Nézd...
Kiképeztek, hogy kell megölni őket.
- Ha le akarsz beszélni minket... - Bocsi,
nem az volt a szándékom.
Rá akarlak beszélni titeket, hogy veletek tarthassak.
És én is.
Miért?
Segítségre van szükségetek,
és szeretném,
ha a földi időm úgy telne, hogy az jelent valamit.
És őszintén szeretném látni, hogy milyen odakint.
Mielőtt meghalunk.
Mielőtt meghalok.
Ráadásul tudok karatézni.
Te miért akarsz jönni?
Nem akarok az lenni, akinek itt mindenki gondol.
Marco Voci a karbantartóktól jelezte, hogy eltűnt az unokaöccse,
a nagy srác.
Silas.
Igen, plusz Elton Ortiz is eltűnt a kollégiumból.
Mi az?
Kiképeztem, hogy harcoljon a halott ellen.
Csak próbáltam segíteni neki a magam módján.
Nézd,
ha együtt mentek el, akkor Omaha felé vették az irányt.
Azt mondta, hogy oda akar menni.
Nem.
Tudom, hogy hova mennek,
és nem fognak odaérni.
Belehalnak.
Mi az?
Egy szarv. Egy triceratopsztól.
Az enyém.
Ezért mentem ki, ezt kerestem a falakon túl.
Nagyon, nagyon régen vesztettem el.
Ajándéknak szántam a húgomnak.
Volt egy húgod?
Anyukám terhes volt vele, mikor minden rosszra fordult.
Nem voltunk együtt.
Nem is láttam utána.
Sajnálom!
Ne sajnáld.
Anyukám mindig azt mondta, hogy „a szél mindig győz”.
Hogy mindig a természet dönt, és már nyilván döntött.
Srácok, jöttök?
Menj előre, rögtön jövök!
KAMPUSZ KOLÓNIA
Indulnunk kéne.
Felix utánunk fog jönni.
Sokkal menőbb, mint a bábu, amin gyakoroltam!
Bocs, hogy a régi botomat kaptad.
Ne sajnáld, kicsit felturbóztam.
Na ez a beszéd!
Lássuk, milyen felfedezések állnak előttünk!
Elmondod, hogy miket
írogatsz a füzetedbe?
Amik a fejemben járnak. Dolgokat,
amiért a jelennek élek. És nem hiszed el,
de nem álmodtam az éjjel.
Várj! Ne! Majd én!
Én akarom.
Miattam vagyunk itt.
Biztos?
- Mert nekem menne. - Tudom.
Az igazságot hajtogatom magamban.
És az igazság az, hogy nem tudom, mi fog ebből kisülni.
Vagy ki fog-e valami.
De végre magamnak és a jelennek élek.
Keresve a saját igazam.
És tudjátok, mit?
Nagyon jó érzés!
Igen?
Átkutattunk minden épületet, beleértve a környező területeket.
Nincs meg a lány.
Helyes. g a lány.