I tidigare avsnitt:
Jag lever för min mor, som dog den där kvällen för tio år sen,
Mamma, snälla!
Förlåt!
MRA är skit och pappa är illa ute.
Han bad inte om hjälp, men han behöver det.
Jag försöker få er att låta mig följa med.
Mig med.
De klarar det aldrig. De kommer att dö.
Vi får se till att de inte gör det.
Ni ställs öga mot öga med en av de döda.
För att eliminera hotet riktar man in sig på hjärnan.
Ett hugg genom ögonhålan är enklast.
Iris! Låt oss hjälpa till!
Man kanske inte kommer åt hjärnan.
HUR MAN ÖVERLEVER
Då sveper man undan benen.
Iris!
Om inget alternativ fungerar är det sista man ska göra
att trötta ut sig själv.
Allt handlar om att undvika dem.
Att hålla avstånd gör skillnaden mellan liv och död.
Iris, vi är inte redo! Du är inte redo!
Jo!
Iris!
Ni kommer att bli rädda första gången.
Det ska ni vara.
Ni ska vara rädda
varenda gång ni befinner er utanför murarna.
Fan...
Vi kommer!
Jösses.
Ingen fara. Jag mår bra.
-Du kunde ha dött! -Men det gjorde jag inte.
Jag mår bra.
Dess fysiologi är så annorlunda.
Som att du tacklade en påse ravioli och polkastänger.
Jag gör det.
Ja...
Så går det!
Förlåt.
Hade inte vi pianolektioner på den här gatan?
Du hade det. Jag slutade ju.
Tänk att överstelöjtnanten gav tjejerna en karta.
Över delstaten New York. Hon sa att deras pappa är där.
Om vi berättade skulle vi få mer hjälp.
Om du avslöjar att professorn
skickade meddelanden från Medborgarrepubliken...
-...går det åt helvete. -Jag fattar det inte.
Den mannen brukar inte ta risker.
Inte vi heller. Se på oss nu.
Han älskar sina döttrar, du älskar honom.
Och jag älskar dig, idiot. Det är därför jag är här.
Och Hope är en bra tjej.
Jag kanske har fått henne att tro att hon kan klara det här.
Nej, Huck. Det har du inte.
Det är för tidigt för akrobatik.
Jag har sett dig dansa limbo.
Ingen går lägre än jag.
Men det är på kvällen när musiken dånar.
Han utsatte hela alliansen för risk med sina meddelanden.
Medborgarrepubliken skojar inte.
Tror du verkligen att han är illa ute? Och Will med?
Han sa inget dåligt om Medborgarrepubliken.
Kanske forskningsanläggningen har problem. Kanske deras samhälle.
-Jag vet inte. -Säga vad man säga vill...
Att de är svartklädda, paranoida
och långt före oss vad gäller tillverkning, bränsle och cikoria?
God cikoria...
Säg vad du vill om att de inte berättar var de finns.
De tillåter inte heller nån form av kommunikation.
Det genomdrivs från insidan.
Var de nu än finns.
Säga vad man säga vill, de vet vad de gör.
-Tror du att de går österut? -Det här är rakaste vägen.
Du vet vad som väntar.
En flaskhals.
Den stoppar dem.
Vi kommer ikapp. Så snart de ser den
kommer de att vara glada att de har ett hem.
Jag har äntligen fått pengarna för all övertid.
-Jag sätter in dem på ditt konto... -Jag lånade din dator.
Jag gick till jobbhemsidan du pratade om.
Jag hittade några mejl.
Är du en fikus?
Du säger inte det ordet till mig.
Jag älskar dig, men säg inte så.
Är du det?
-Det är inte... -Är du det?
Jag är gay, pappa.
Försvinn härifrån.
Du har haft det svårt. Du tänker inte klart...
Försvinn härifrån
nu genast,
och kom inte tillbaka.
Jag känner inte dig.
Jag är ju din son.
Nej, det är du inte.
-Jo, det är jag! -Nej.
Jag är din son! Jag har betalat dina räkningar!
Jag har hållit ihop dig.
Jag har trott på dig när ingen annan gjorde det!
Jag kommer att ge mig av
och du kommer att få leva med det.
Ja. Det stämmer.
Du behöver checken.
Nej.
Vi behöver inte din hjälp.
Jag visste inte att du kunde slåss mot de tomma.
Inte jag heller.
Vad gillar du för musik?
Olika sorter.
Du borde spela nåt för oss nån gång.
När det är säkert.
Okej.
Back!
Strike!
Så går spelet till.
Man väljer sitt mål
sen skickar man iväg klotet.
Han heter Big Mo.
Han satt alldeles ensam på trottoaren.
Jäklar.
Vinden vinner alltid.
Va?
Mamma brukade säga så.
Naturen avgör vem som lever och dör.
Hon hade rätt.
Om vad?
Det här är slutet av den sjätte massutrotningen
på vår planet.
Vi höll redan på att ta död på oss själva, men...
Naturen tog en genväg.
Det tog dinosaurierna omkring 60 000 år att dö
efter att ha levt i 240 miljoner år.
Om vi dör i samma takt...
Det finns 600 000 människor
och om man tar med andra variabler
så dröjer det 15 år innan vi är borta.
15 år alltså?
Jag hade trott mindre.
Jag trodde inte du var nån domedagsprofet.
Du verkar så chill.
Det är som det är.
Du verkar också lugn med det.
De flesta är inte det.
Vi är väl inte som de flesta.
Vad är det?
Den stora branden.
Så den finns.
The Blaze of Gory!
Blaze of...
Gory?
The B.O.G.
Folk har pratat om den sen allt gick åt skogen.
Det är en evig brand av bibliska proportioner.
Det sägs vara gamla bildäck. En massa bildäck.
De kan brinna i flera år, till och med årtionden.
Men det är ju bara en brand.
Nej, det är mycket mer.
Rökplymen och ljuset den ger i mörkret
har dragit till sig de tomma i många år.
De lockas av ljuset.
Ju fler de blir desto högre ljudnivå, vilket drar till sig ännu fler.
Det förklarar varför vi inte stöter på så många.
Kan vi ta oss igenom?
Ja.
Det kan vi inte veta.
Vi kan väl gå runt.
Då stoppas vi av floden och får en omväg på tio mil.
Vi kollar åtminstone om det går.
Du ska föreställa den vettiga!
-Det var länge sen. -Det var i går.
Just det. Nu fortsätter vi.
Okej.
Vi ser efter.
Jag vill se det i vilket fall.
SKIVAD PERSIKA
De gjorde det här.
Åtminstone en av dem.
Den som åt choklad till frukost.
Kul.
Jag svär,
Hope ska få jobba i komposten i ett år när jag får tag i henne.
-Bara Hope? Inte Iris eller de andra? -Tror du Iris ligger bakom detta?
Jag levde i bushen ett tag.
Man är inte samma person utanför murarna som innanför.
Är allt bra?
Ja!
Toppen.
RINGER MAMMA OCH PAPPA
SAMTALET KAN INTE KOPPLAS FRAM
Vad gör du med sprejburken?
Forskning.
Jag kan fortsätta med dr Bavolars migrationsexperiment på vägen.
För att kolla hur de tomma rör sig, slår sig samman och delar på sig.
Du kanske kan hjälpa mig?
Visst.
Är det en av de tomma?
Vad har hänt med den?
Hör ni?
Vi sticker!
Hjälp mig, Silas!
Slå den!
Använd skiftnyckeln!
Den är borta.
Ville du döda den?
Ja.
Strunt i det.
Varför försökte du döda din?
Jag var tvungen.
Vi är här på grund av mig. Alla måste döda en till sist.
Hör ni. Ska vi ta skydd där över natten?
Det blir många rum att kolla.
Ja, men inte där.
Varför stanna på marken när man kan bege sig uppåt?
Hope, minns du att vi bad pappa om en trädkoja?
Ja, det minns jag.
Big Mo!
Big Mo.
Kom igen...
Hjälp honom att ta sig hem. Han är schyst.
Du måste säga det.
-Big... -Kom igen, Silas!
Säg det med stolthet!
Big Mo!
Såja!
Hittade han oss?
Jag beklagar.
Vi kan kasta nåt på den.
Vi tar Big Mo.
Okej. Jag gör det.
Vi hämtar honom igen.
Han som var så glansig och fin!
Du tar smällen för vår skull.
Fy fan!
Det måste finnas nåt mer här.
Jag är...ledsen.
Jag borde ha dödat den.
Det är lugnt. De tomma blir visst lätt distraherade.
Är den kvar i morgon fixar vi det.
Härligt!
MONOPOL
-Det är din tur. -Var det du sist?
Dubbelslag.
-Jag skulle ha... -Blir det åtta?
Jag har bara röda.
-Jag släpper inte ut dig. -Va?
Tolv! Högsta siffran.
Jag köper Elverket.
Okej.
Jag fixar det här.
Nästan dubbelt igen.
Kom igen, snygging.
Har du...
...fått bort den?
Jag gjorde inget.
Tack.
Jag borde ha gjort det, det var mitt fel.
Nej då.
Men även om det var det.
Det behöver inte förfölja dig för evigt.
Kan vi hålla det här oss emellan?
Vad är det, Felix?
Inget. Jag bodde här omkring bara.
Hope stal den här från min lägenhet.
De borde vara bättre på att sopa igen spåren.
Man tycker ju det.
Vi går.
Nå?
Vi tog en titt som du ville. Det jag såg var helt galet.
-Den är stor. -Riktigt stor.
Jag tror vi klarar det.
Det finns ett flygfält på andra sidan omgivet av ett stängsel.
De tomma som kommer österifrån måste gå runt det.
Det ger oss fri väg att gå igenom.
Bara vi går österut klarar vi oss.
Och de som finns före stängslet?
Det gäller att undvika dem.
Som Felix lärde oss på självförsvarslektionerna.
Man ska inte slåss, utan undvika.
Vi kan ta skydd bakom bussarna.
Såg ni möjligen samma skit som jag?
Vi har redan haft två närkontakter.
Vi tog oss knappt förbi dem. Två stycken.
Kom igen. Använd hjärnorna.
Om vi går runt,
kommer vi att fastna och inte kunna gå tillbaka.
Instämmer.
Jag följde med för att se världen. Från början till slut.
Jag kan inte ge upp innan jag har börjat.
Blaze of Glory, visst?
Det är snart mörkt.
Om vi ger oss av i gryningen syns vi inte lika väl.
Fy fasen. Luften smakar som ett bromsspår.
Det är däckbranden. Vi är nära. Alltså är de också nära.
De borde nå fram i morgon.
Vi har tid att vila. Vi har gått i 48 timmar.
-Jag klarar mig. -Nej!
Du tänker inte klart.
Om vi inte vilar får vi stryk av vaktmästarungen.
Du, Huck.
Jag svär...
Huck.
Jag fattar, du är orolig för dem.
Men om du inte börjar tänka långsiktigt
kommer du att bli sån här. Eller värre.
Så du tänker inte sova eller berätta vad det är.
Fint.
Du vet...
Du var ute i vildmarken i flera år.
Du har knappt sagt ett ord om det.
Jag har mitt rykte som den starka, tystlåtna typen att tänka på.
Och det som har varit har varit.
Jag var...
Jag var på universitetet.
Natten då himlen föll.
Ja. Det har du berättat.
Så fort det började gå åt skogen...
Jag bara stack.
Jag var tvungen.
För att ta mig tillbaka till dem.
Till min familj.
Jag ville kolla att de var okej.
Och vara hos dem när slutet kom.
Det tog två dagar.
Mest till fots.
Jag fattar.
De kanske var dåliga föräldrar,
men de var ändå dina föräldrar.
Kom du fram?
Mamma! Pappa!
Mamma!
Pappa! Låt mig hjälpa er att komma i trygghet!
Vi behöver inte din hjälp!
Kom igen, mamma! Jag är hemma!
Det kan kvitta.
Det som har varit har varit.
Just det.
Försök sova nu, Huck.
Det tänker jag.
Solen går upp om en halvtimme.
Stiliga jackor du och Iris har.
Silas fixade så de passade oss.
Hans mormor lärde honom att sy.
Vem kunde ana det?
Får jag fråga en sak?
Stör det dig att vi kommer att sluta som dinosaurierna?
Stör det dig?
Jag har nog alltid vetat att det skulle bli så.
I alla fall sen...
Vänta nu. Undviker du frågan?
Nej. Jag var bara nyfiken.
Det stör inte mig.
Tvärtom. Nån generation måste vara den sista.
Jag undrar om de visste att de var de sista.
Är vi den sista generationen?
"Endlings."
Så brukar de sista av en art kallas.
Vi är speciella.
Jag har tur som vet det.
Jag måste få mitt liv att betyda nåt.
Jag kan inte göra mer.
Ingen kan göra mer.
Vi är ändlingarna.
Ändlingar...
Förresten, vi är inte endlings.
Den allra sista individen av en viss art är en endling.
Av den här låtsasarten,
vår kvartett som korsar kontinenten,
är den sista som överlever
ändlingen.
Den personens liv,
dess död,
definierar oss alla.
Stör det dig?
Ja.
Vi borde ge oss av snart. Solen går snart upp.
Ja.
Jo...
Har du kvar sprejfärgen?
Ja.
VI VAR HÄR ÄNDLINGARNA
Jösses...
Jag sov stenhårt.
Sov du nåt?
Nej. Jag kan inte sova.
-Synd. -Vi måste gå.
Vi måste fortsätta österut.
Där är vägen ut. Vi måste gå runt dem.
Österut var det...
Det gäller att veta vart man ska.
Vet man vad klockan är, är himlen din kompass.
Utan den famlar man i blindo.
Fortsätt framåt.
Det handlar inte om att hålla positioner.
Det handlar om att överleva.
Ibland får man inte välja riktning.
-Var är stängslet? -Jag ser det inte.
Ibland vet man inte vart man ska ta vägen.
Där! Den här vägen.
Vi klarade det.
Vi gjorde det.
Vad i...?
Vi klarade det inte.
Inte alls.
"Ändlingarna"?
De har skaffat sig ett smeknamn.
Hon vill bli hittad.
-Iris eller Hope? -Vet inte.
En av dem vill inte det här
och vill ha vår hjälp.
Då hämtar vi dem.
Häng med!
Du får inte smyga iväg som i går natt.
Felix!
Mamma! Pappa!
Kom igen, mamma! Jag är hemma!
Vad tänkte du göra i går natt?
Döda mina föräldrar.
Flygfältet måste vara bakom resten av branden.
Jag borde ha förstått att branden var större.
Ingen av oss såg det.
Jag har ett otrevligt förslag,
men det kan vara allt vi har.
Det finns ett larmsystem på taket där.
Om nån sätter igång det kan de andra komma undan.
De andra?
Tanken är att den som sätter på larmet också ska ta sig ner.
Ska nån av oss agera lockbete?
Nej, nej, inte lockbete, utan...
-Jo, men jag gillar det inte. -Det är för farligt.
Alla ska komma härifrån.
Men hur?
Iris.
Du gjorde rätt som sa emot.
Jag trodde jag var redo.
Jag ville visa mod.
Jag ville vara mer som du.
Jag är inte modig.
Jag är en skit som gör skitgrejer för att jag inte bryr mig ett skit.
-Det är inte sant. -Jo!
Du vågade göra nåt stort.
Nåt galet.
Nåt som betydde nåt för oss alla.
Var stolt.
Vad som än händer.
Nu vilar vi. Vi klarar oss bättre om vi är utvilade. ryr mig ett skit.