Tidligere på "The Walking Dead: World Beyond":
Hvorfor vil du bli med?
Jeg vil ikke være den alle tror jeg er her.
Vi bør komme oss av gårde. Felix vil lete etter oss.
Det er en flyplass på den andre siden.
Tommingene som kommer østfra, må gå rundt den.
Det er en gammel sirene på det taket. Den kan avlede oppmerksomheten.
Du vil sende noen inn som åte?
Det er for farlig.
Hei, Silas. Dette er besten og bestas bursdagsopptak.
Vi er veldig glad i deg og savner deg masse, småen.
Vi er så oppglødd over at du er seks år nå.
Hvor ble det av tiden?
Vi vil at du skal vite at du er spesiell, Silas.
Du er en skjønn, omtenksom og kjærlig ung mann,
og vi er så stolte av å ha deg som barnebarn.
Hei, syvsovere. Våkn opp!
Hope?
Hope, hvor er du?
Gjett. Vi skal følge Eltons plan.
Nei, det skal vi ikke. Det skal du ikke.
Jeg kan aktivere sirenen og rydde en vei for dere.
Det er deres beste sjanse til å komme ut i live.
Vi vet ikke engang om sirenen funker,
eller om vi kan få den til å funke.
Vi skulle ikke risikere noen her. Det bestemte vi oss for.
Du bestemte det.
Hope, bare kom tilbake, er du snill.
Ro deg ned, ok? Det er ikke engang så ille her nede.
Ikke sammenlignet med matlagningen din.
Vi skal finne en annen måte. Bare kom tilbake.
Vi visste hvordan situasjonen ville være da vi dro,
men vi gjorde det for pappa. Det bør være jeg som gjør dette.
Det må være meg. Helvete, jeg må stikke.
Hope.
Er du der, Hope?
Hope!
Vi er glad for at du er her, Silas.
Og vi er glad for at onkelen din valgte å sponse deg.
Du vet hva det betyr, ikke sant?
Det betyr at du får en ny start.
Du.
Omaha er en ganske bra by. Ok?
Men dette stedet? Det er stort uten å være for stort.
Nå...
Jeg forstår det slik at du...
Du vil jobbe sammen med onkelen din her ved skoleanlegget
fremfor å gå på skole?
Ja, Silas er... den mest arbeidsomme karen du noensinne vil møte.
Hvis du skulle ombestemme deg, Silas,
er skolen alltid et alternativ for deg. Ok?
Monument High er en utmerket måte å møte folk på sin egen alder.
Vel, han setter pris på muligheten.
Det gjør vi begge.
Han er en god gutt.
Uansett hva folk sier.
Han er en god gutt.
Hope? Hope? Hope, er du der?
Beklager, situasjonen ble litt farlig.
Herregud.
Hør her. Jeg er på et kontor foran fabrikken.
Det er en rett strekning fra inngangen. Ganske få tomminger.
Herfra kan jeg bruke sirenen til å lage en trygg vei ut.
Vi er på vei. Bli der.
Jeg vil være borte når dere kommer hit. Bare kom dere hit,
vent her til dere hører sirenene, og løp deretter mot utgangen.
-Jeg møter dere der. -Nei. Bli der, så blir jeg med deg.
Jeg vil bevege meg raskere og roligere alene. Du må stole på meg.
Hope...
Iris. Stoler du på meg?
-Ja. -Bra.
Jeg må slå av walkietalkien. Gjør det jeg sa i mellomtiden.
Forstått?
Iris!
-Ja. Ok, jeg skal gjøre det. -Supert.
Og Iris, én ting til.
Hva da?
Smil, jenta mi. Jeg er glad i deg.
Jeg smiler.
Nei, du gir meg fingeren gjennom walkietalkien.
Jeg smiler.
Bra.
Jeg kan se kontoret. Det er en rett strekning, akkurat som hun sa.
Brannene tiltrekker seg mesteparten av tommingene,
men vi kan fortsatt støte på et par.
Vi bør dra nå.
Forhåpentligvis må vi ikke drepe noen,
men tror du at du vil klare det hvis vi må?
Jeg kan bære veskene dine, så du kan drepe.
Det kan dere begge.
Jeg er sterk. Det er det beste jeg kan gjøre akkurat nå.
Og vi får beveget oss raskere slik.
Kom an.
Silas!
Kom an!
Hei.
Går det bra?
Jeg ble bare forvirret. Det er alt.
Mens vi venter på å høre fra Hope, bør vi sjekke ut dette stedet.
Prøve å finne noe vi kan bruke. Våpen, mat, hva som helst.
Oppfattet.
Helvete!
Hva er det?
Mamma pleide å kjøpe disse til meg.
Jeg pleide å be henne om det. Da jeg bodde i Omaha.
Du vet. Tidligere.
-Savner du henne? -Nei.
Noen ganger.
Savner du din?
Hver eneste dag.
Så hva var det som skjedde? Der ute?
-Det er lov å være redd... -Jeg er ikke det.
Ikke for... dem.
Silas, kan du gi meg en hjelpende hånd?
Det virker som døren har satt seg fast.
Slapp av. Det er meg.
Felix!
-Hei. -Hei! Hei.
-Går det bra? -Hvor er Hope?
Hvor i helvete er Hope?
Iris...
Så du sier at alt dette var din idé? Og ikke Hopes?
Jeg overtalte henne.
Så en av dere to etterlot brødsmulene?
-Hvilke brødsmuler? -En boks med fersken på gata?
Graffitien? Sporet en av dere etterlot for å få oss hit.
Nei. Hun etterlot ikke dem. Det ville hun ikke ha gjort.
Hun? Du sier at det var Hope.
Jeg sier at det ikke kan ha vært med vilje.
Hun ønsker å finne pappa like mye som meg.
Kan du bare fortelle oss hvor hun er? Hvor sirenen hun vil aktivere er?
-Det kan jeg ikke. -Iris.
Du er smartere enn dette. Ok?
Det er Hopes liv vi snakker om.
Og hvis jeg sier hvor hun er,
vil du og Huck prøve å hente henne og dø i forsøket.
Vi har en plan. Denne delen av den er hennes. Jeg hater den.
Men det er vår beste sjanse til å komme oss ut i live.
Du må bare stole på henne, slik som resten av oss.
Jeg hater å si det, men jenta har et poeng.
En haug med stygginger er på vei hit.
Vi kommer oss ikke ut herfra uten en distraksjon av noe slag.
Slapp av. Vi kan fortsatt komme oss ut av dette. Det er ikke over.
Og etter det?
Jeg vet hvordan det vil gå nå. Slik det alltid går.
Kom an.
Å, hei!
Hei.
Dette er pappas lab.
Jeg etterlot leksene mine i engelsk litteratur her.
Jeg skal la deg få jobbe i fred.
Vi ses.
For en uke siden dro han for å bidra i vitenskapsutvekslingen.
Du vet, med Borgerrepublikken.
Jeg vet ikke hvor han er eller... når han kommer tilbake.
Søsteren min er sint på ham for at han dro.
Jeg bare savner ham.
Alle familier har noe å stri med, ikke sant?
Ha det bra.
Greit.
La oss se om den funker.
Å, fy...
Ok,
la meg se om jeg har skjønt dette. Hun vil at vi skal finne henne,
og så plutselig ombestemmer hun seg
og stormer inn i Brannen? Hvorfor?
Så vi skal slippe å gjøre det.
For å spare meg for ansvaret.
Jeg vet ikke hva som foregår med henne, men...
Men det hun gjør nå...
Det handler ikke bare om pappa.
Jeg... Jeg tror...
...jeg vet hvorfor. Muligens.
Vel?
Ved trehytta...
...forsvant ikke tommingen av seg selv.
Hope ledet den vekk.
Hun ba meg tie om det.
Hvorfor?
Hun... Hun sa noe om
at tabbene våre ikke skal trenge å hjemsøke oss.
Ok...
-Hva har det med... -Tabbene våre kan hjemsøke oss.
Sa Hope noe mer?
Nei.
Men jeg tror hun har gjort noe hun har skyldfølelse for.
Hvorfor det?
Er det hva dere gjør her ute?
Prøver å komme vekk fra tingene dere har gjort?
Huck.
Hei.
-Jeg burde ikke ha kommet hit. -Hva? Hvorfor skulle...
Man må være annerledes. Sterk.
Du er sterk.
Ikke på den måten jeg ønsker å være.
Det jeg er...
Det jeg har gjort...
Det er grunnen til at jeg ikke...
Derfor klarer jeg ikke...
Det er derfor jeg ikke engang...
-Beklager. -Hør her.
Søsteren min går gjennom noe, og jeg aner ikke hva det er.
Jeg føler meg ikke sterk.
Jeg vil bare at hun skal ha det bra.
Jeg bryr meg ikke noe om tabbene hennes,
eller dine.
Det bør du.
Silas, hva er du så redd for?
Meg selv.
Jeg er redd for meg selv.
DE HELDIGE BØR FESTE
TRENGER DU EN ALTMULIGMANN?
KUNSTKLUBBEN
Jeg kan ikke tro at de slapp ham inn.
Ikke jeg heller. Murene våre skal jo holde monstrene ute.
...monstrene ute...
Silas?
-Er dere der? -Hope! Hope, hvor er du?
De gode nyhetene: Jeg fant sirenen.
Hva mer?
Hva er de dårlige?
De dårlige er at sveiven var ødelagt, så jeg tok sirenen fra hverandre,
og nå klarer jeg ikke å sette den sammen igjen.
Hvordan går dagen din?
Det er noen her som vil snakke med deg.
Hope? Hvor er du?
Felix? Er det bare deg?
Huck er her også. Fortell meg hvor du er, så jeg kan komme og finne deg.
Nei, jeg akter ikke å sette deg i noe mer fare.
Bare hold alle trygge, ok? Jeg tar meg av dette.
Hope, vi er alle her.
Alle sammen. La oss hjelpe deg.
Hope?
Når jeg aktiverer sirenen, vil den rydde en vei for dere.
Men dere må...
Hva? Gjøre hva da?
Beine!
Dere må beine mot utgangen.
Jeg vet ikke hva det ordet betyr,
og når så mye står på spill, bør vi snakke klart og tydelig...
Løp, Elton. Bare løp mot utgangen. Jeg møter dere der.
Så kan Felix kjefte på meg ansikt til ansikt.
Kan du la meg snakke med søsteren min nå?
Jeg er her.
Dette klarer du! Det er akkurat som da vi var små.
-Hør her... -Jeg er ikke sint.
Bare kom deg til utgangen.
Det skal jeg. Men hvis jeg feiler...
Hope, vær så snill...
Hvis jeg feiler, må du ikke komme og hente meg.
Nei da.
Jeg vil ikke trenge det, for du vil klare å komme deg ut.
Skulle ønske jeg ikke hadde hatt den teite krangelen med far før han dro.
Hør her, jeg vil fortsatt finne ham, jeg vil se ham...
Men vi kan ikke hjelpe ham hvis vi er døde.
Jeg vet det.
Vi skal snakke om det.
Vi kommer til å lykkes.
Bare bein til den utgangen, ellers dreper jeg deg selv.
Forstått. Ingen avskjeder, ok?
Ingen avskjeder.
Gir du meg fingeren?
Ja.
Flott.
Beine... Ja, nå skjønner jeg det.
Herregud.
Gjør dere klare til å dra, folkens.
Disse vil hjelpe mot røyken. Heldigvis for dere har vi flere.
-Du leder, så dekker jeg ryggen din? -Ja.
-Silas... -Jeg... Jeg tror ikke jeg klarer det.
Vel, det gjør jeg.
Du klarer det.
Nå begynner det.
Kom igjen, hold tritt.
"Tiger, tiger, glødende katt
Lyser opp skogen hver en natt;
Hvilken udødelige hånd Lagde både kjød og ånd
Må blikket vendes ned eller opp
For å se skaperen av din kropp?
På hvilke vinger tør han å fly?
Hvilken hånd er ikke ilden sky?
Og hvilket knep kunne fritt
Vrenge hele hjertet ditt?
Var det å la hjertet ditt få banke
En kjærlig eller ondsinnet tanke?
Hvilken hammer? Hvilken kjetting grå
Hvor ble hjernen din hardnet så?
Hvilken ambolt? Hvilket onde grep
Tar dette udyret med på slep?
Da stjernenes lanser suste ned
Og tårene deres fra himmelen gled:
Vekket verket glede i ham?"
Monument High er en utmerket måte å møte folk på sin egen alder.
Dette er ditt nye hjem nå. Du får en ny start.
Ja.
"Var det han som lagde lam?"
Få dem ut! Jeg ordner dette.
Kom igjen!
-Vent, jeg trenger vesken min! -Elton!
"Tiger, tiger, glødende katt
Lyser opp skogen hver en natt;
Hvilken guddom nådig og grei
Kan ha formet et beist som deg?"
Du burde ha kommet til meg.
Hvorfor? Så du kunne ha prøvd å stoppe meg?
Var det ikke det du ville?
Tenk over hva du vil.
Søsteren din, vennene dine...
De regner alle med deg.
Vi kaster bort dagslys. Vi bør pakke og gjøre oss klare til å dra.
-Dra hvor hen? -Vi drar ikke tilbake gjennom det.
Og de andre alternativene til fots er ikke stort bedre, så...
Vi skaffer flere forsyninger i Omaha.
Neste transport til universitetet går om rundt to uker.
Slik kommer vi oss tilbake.
Og unngår Brannen.
Øh...
Jeg drar ikke tilbake.
Ikke jeg heller.
Du lovte meg en ny start. Her har vi den.
Onkelen din er veldig bekymret for deg. Du vet vel det?
Ja, jeg... Jeg savner ham også, men...
Det er her ute jeg skal være.
Jeg tror han vil at jeg skal være der det er meningen at jeg skal være.
Jeg er også der jeg skal være.
Flott.
Jeg også.
Vil du holde løftet ditt, må du hjelpe oss å finne pappa.
Han er i New York. Oberstløytnant Kublek ga oss kartet.
Jeg vet det. Men dere kommer til å dø. Dere vet vel det?
-Slik dere nesten gjorde der borte. -Så bli med oss. Begge to.
Vi er tryggere sammen.
Og du sier stadig at du ikke kan hjelpe pappa, men det kan du.
Du kan hjelpe oss med å hjelpe ham.
Eller la være.
Vi drar med eller uten deg.
Hun har et poeng. Du vet det, ikke sant?
Vi får dem ikke til å ombestemme seg. I hvert fall ikke akkurat nå.
Alt vi kan gjøre, er å holde dem trygge.
Frem til det er noe mer vi kan gjøre.
Ja.
Hei.
Takk for at du støttet oss der borte.
Hva endret seg?
Jeg, antar jeg.
Jeg var redd.
Jeg er bare lei av å være redd.
Hør her, Iris.
Jeg må fortelle deg noe.
Den natten mamma døde...
Det var ikke din skyld.
Og heller ikke tommingers.
Det var ikke folks skyld.
Det var min.
Hva snakker du om?
Jeg har ikke sagt det til noen, ikke engang pappa.
Den gravide dama vi så den natten,
kom tilbake.
Og hun hadde en pistol.
Hun var livredd, og jeg løp mot henne.
Hvis ikke jeg hadde gjort noe, ville hun kanskje...
Hun skjøt mamma.
Jeg skremte henne, og hun skjøt mamma.
Jeg drepte henne.
Jeg skjøt henne.
Jeg plukket opp pistolen, den gikk av, og jeg skjøt henne.
Du burde ha fortalt meg det.
Jeg ville bare ikke at hendelsen skulle forandre deg.
Jeg ville ikke at hendelsen skulle endre synet ditt på meg.
Men du har rett.
-Jeg burde ha fortalt deg det. -Ja, det burde du ha gjort.
Jeg visste at det var noe du ikke fortalte meg.
Den natten...
Vi var bare barn.
Og den helvetes himmelen falt.
Ingen av oss var klare for det, men...
Iris, jeg er lei for det.
Jeg er veldig lei for det.
Så, så. Jeg vet du er det.
Vi skal komme oss gjennom dette.
Vi må jo det.
Kom an.
Hør her. Vi bør dra til Omaha.
Der er det trygt, og faren deres vil at dere skal være trygge.
Ikke at noen av dere ser ut til å bry dere om det overhodet.
Hør her. Dette er en tabbe, ok?
Det kommer dere til å innse. Jeg håper bare
at dere gjør det før en av dere blir skadet, eller noe enda verre.
-Blir du med oss? -Gir dere meg noe valg?
-Egentlig ikke. -I så fall sier jeg det.
I hvert fall til jeg klarer å overtale dere til å dra tilbake,
noe jeg vil gjøre.
-Greit. -Ja.
For alt det er verdt, er jeg lei for at jeg dro deg inn i dette.
Men jeg er litt glad for at du er her.
Du er den eneste av oss.
Og jeg er lei for at jeg stjal jakka di.
-Og Wills. -Jeg mener...
Selv om vi kler dem veldig godt.
Jeg og Will kler dem mye bedre.
Ja, nei...
Kom!
Du.
Skal vi snakke om hvorfor du returnerte til djevelens rasshøl
for å redde litt bagasje?
Det var for å redde mammas manuskript.
Hun fullførte aldri siste kapittel, så jeg vil gjøre det.
For hennes skyld, men også for min.
-Jeg vet det var irrasjonelt... -Det var det.
Men også litt rått.
Silas, pastor Ridgway sa noe i kirken i morges som jeg festet meg ved.
Det var et avsnitt fra Jesaja.
Han sa: "Herren er den evige Gud. Han blir ikke trett og ikke sliten,
ingen kan utforske hans forstand."
Jeg tror det betyr at selv de vanskeligste menneskene,
de med problemer, er elsket av Gud.
Han gir dem ikke opp.
Du.
Vi er glad i deg, Silas.
Vi er så heldige som får være besteforeldrene dine.
Livet er ikke lett, småen, men det er godt.
Vi gjør det godt.
Oberstløytnant? Sersjantmajor Barca.
Du er utenfor basen. Det er sent.
Jeg må tilbake igjen.
Jeg gikk rundt i denne byen og...
...så endte jeg opp her.
Kom inn.
Jeg får ikke det vi gjorde ut av hodet mitt.
Stå i stram givakt.
Du vet hva vi gjorde, Barca. Du vet akkurat hva vi gjorde.
Så fortell meg det.
Si det.
Vi... nøytraliserte en trussel.
Det stemmer.
Frue.
Med all respekt, jeg...
De virket ikke som en trussel.
Takk. Jeg ville bare snakke om overleveringen.
Dette er en sensitiv Borgerrepublikk-sak.
La oss gjøre dette!
Jeg har tro på programmet.
Klokere hoder enn meg kom på det, og jeg har sett det lykkes...
...hva som skjer når jeg ruller den ned platen...
Vi har energi, vann,
medisiner, transport,
Rådet, domstolene, skolene, kultur,
valuta, en økonomi, landbruk, produksjon,
et lovverk.
Vi er verdens siste lys.
Vi er det siste håpet.
Og vi, oss,
sørget for at denne befolkningen på over 200 000 sjeler
kunne leve.
For å skape fremtiden.
"De virket ikke som en trussel."
De ville ha blitt det.
Jeg vet ikke helt om jeg tror på det.
Slå deg ned, Barca. Jeg skal hente litt suppe til deg.
Lukk opp.
Kom igjen.
Du vil bli plassert i BRHs helse- og velferdskompleks
frem til du anses som klar til å tjene igjen.
Men da skal du drive med kroppsarbeid.
Jeg tror aldri jeg vil bli klar til å tjene igjen.
Da vil du ikke forlate Komplekset.
Tenker du over hvor mange som døde?
Vi er verdens lys.
Det er en løgn.
Nå!
Det er en helvetes løgn. Du vet hva vi gjorde!
Det er en helvetes løgn!
Vel, det er på grunn av et vitenskapelig prinsipp
ved navn potensiell og kinetisk energi.
-Har du hørt de ordene før? -Egentlig ikke.
Greit.
Jeg skal vise deg hva som foregår inni. Den er ganske lett å lage.
Jeg vil at du skal forstå hva potensiell og kinetisk energi betyr.
Ordet "potensiell" betyr "lagret", og "kinetisk" betyr "bevegende".
Jeg skal vise deg hva man gjør med disse to energiformene inni boksen.
Når man ruller boksen ned bordet...
Det er kinetisk energi. Bevegelsesenergi.
Det er en rørbit og noen gummistrikker.
Vekten er trolig større enn boksen og gummistrikken... ne inni boksen.