Tidigare i "The Walking Dead: World Beyond":
Varför vill du följa med?
Jag vill inte vara den alla tror att jag är.
Vi borde röra på oss. Felix kommer att leta efter oss.
Det finns ett flygfält på andra sidan.
De tomma som kommer österifrån måste gå runt det.
Det finns ett larmsystem på taket. Nån får sätta igång det.
Ska nån av oss agera lockbete?
Det är för farligt.
Hej, Silas. Farmor och farfar önskar grattis på födelsedagen.
Vi älskar dig jättemycket och vi saknar dig, gubben.
Tänk att du är sex år nu.
Vart tog tiden vägen?
Du ska veta att du är speciell, Silas.
Du är en rar och omtänksam ung man.
Vi är så stolta över att du är vårt barnbarn.
Vakna, era sömntutor!
Hope?
Var är du, Hope?
Gissa. Vi genomför Eltons plan.
Nej, det gör du inte alls!
Jag kan sätta på larmet så att ni får fri väg.
Det är er bästa chans att ta er ut levande.
Vi vet inte ens om larmet fungerar
eller om vi kan få det att fungera.
Vi skulle inte riskera nåns liv för det här, det bestämde vi.
Du bestämde.
Hope, kom tillbaka är du snäll.
Ta det lugnt. Det är inte ens särskilt illa här.
Inte jämfört med din matlagning.
Vi hittar ett annat sätt.
Vi visste hur det skulle vara innan vi stack.
Vi gjorde det för pappa. Jag vill göra det här.
Jag måste. Fan... Jag måste gå.
Hope.
Är du där, Hope?
Hope!
Fint att du är här, Silas.
Fint att din farbror tog hit dig.
Du vet väl vad det innebär?
Att du får börja om.
Du.
Omaha är toppen. Okej?
Men det här stället? Det är stort, men inte för stort.
Okej...
Du vill visst...
...jobba med din farbror här på fabriken.
I stället för att gå i skolan.
Silas jobbar hårdare än nån annan.
Om du skulle ändra dig, Silas,
står skolan alltid öppen.
På Monument High kan du träffa folk i din ålder.
Han uppskattar erbjudandet.
Det gör vi båda.
Han är en bra kille.
Vad folk än säger.
En bra kille.
Hope? Hope, är du där?
Förlåt, det körde ihop sig.
Herregud...
Jag är på ett kontor framför fabriken.
Rakt framför ingången. Inte alltför många tomma.
Jag kan slå på larmet och skapa fri väg mot utgången.
Vi är på väg.
Jag är borta när ni kommer fram.
Stå stilla, vänta tills ni hör larmet och spring mot utgången.
-Jag möter er där. -Nej. Jag följer med dig.
Jag rör mig snabbare ensam. Lita på mig.
Hope...
Iris. Litar du på mig?
-Ja. -Bra.
Jag måste stänga av walkie-talkien. Gör precis som jag har sagt.
Okej?
Iris!
-Okej, jag gör det. -Fint.
Iris. En sak till.
Vad då?
Le, tjejen. Jag älskar dig.
Jag ler!
Nej, du ger mig fingret via walkie-talkien.
Jag ler.
Bra.
Jag ser kontoret. Det är verkligen rakt framför.
De tomma dras till bränderna på sidorna.
Men vi kan ändå stöta på några.
Vi borde gå nu.
Hoppas vi slipper döda några.
Men klarar du att göra det om vi måste?
Jag bär alla väskor så ni kan döda.
Båda två.
Jag är stark. Det är det bästa jag kan göra.
Och då rör vi oss snabbare.
Kom.
Silas!
Kom nu!
Du.
Är allt bra?
Jag tappade bort er bara.
Vi borde kolla av stället tills vi hör av Hope.
Det kanske finns vapen eller mat, eller nåt.
Uppfattat.
Fan också!
Vad är det?
Mamma brukade köpa de här.
Jag brukade be henne köpa, i Omaha.
Du vet. Innan.
-Saknar du henne? -Nej.
Ibland.
Saknar du din?
Varje dag.
Vad var det som hände där ute?
-Man får vara rädd... -Det är jag inte.
Inte för...dem.
Silas, kan du hjälpa mig?
Dörren har gått i baklås.
Lugn, det är jag.
Felix!
-Hej. -Hej!
-Är du okej? -Var är Hope?
Var fan är Hope?
Iris?
Så det här var din idé? Inte Hopes?
Jag övertalade henne.
Var det nån av er som lämnade spår?
-Vad för spår? -Konservburken med persikor?
Graffitin? Nån av er ville att vi skulle hitta er.
Nej. Det skulle hon aldrig göra.
Hon? Så det var Hope?
Hon gjorde det inte med flit.
Hon vill också hitta pappa.
Tala om var hon är. Var är larmsystemet hon är på väg till?
-Det kan jag inte. -Iris.
Du är smartare än så.
Det gäller Hopes liv.
Om jag säger det
försöker du och Huck att hämta henne och blir dödade.
Vi har en plan. Den här delen var hennes idé. Jag hatar det.
Men det är vår bästa chans att ta oss härifrån.
Du får bara lita på henne, precis som vi.
Hon har en poäng.
Ett gäng är på väg häråt.
Utan en avledningsmanöver kommer vi inte härifrån.
Oroa dig inte. Vi kan fortfarande ta oss härifrån.
Vad gör vi sen?
Jag vet hur det kommer att bli. Hur det alltid blir.
Vi går.
Hej!
Hej.
Det här är min pappas labb.
Jag glömde min engelskaläxa här.
Jag ska lämna dig i fred.
Vi ses.
Han åkte för en vecka sen för ett forskningsutbyte med alliansen.
Med Medborgarrepubliken.
Jag vet inte var han är eller när han är tillbaka.
Min syster blev arg när han åkte.
Jag saknar honom bara.
Alla familjer har ju problem.
Hej.
Okej...
Vi ser om det funkar.
Jävla skit!
Okej.
Först ville hon att vi skulle hitta henne.
Plötsligt ändrar hon sig
och springer rakt mot bränderna. Varför?
Så vi skulle slippa.
Så jag skulle slippa ansvaret.
Jag vet inte hur hon tänker.
Det hon gör nu...
Det handlar inte bara om pappa.
Jag tror...
...att jag vet varför.
Jaha?
Vid trädkojan...
Den tomme försvann inte av sig själv.
Hope fick bort den.
Jag skulle inte säga nåt.
Varför då?
Hon...hon sa nåt i stil med:
"Våra misstag ska inte förfölja oss."
Okej...
-Vad har det med... -Ibland förföljs vi av våra misstag!
Sa hon nåt annat?
Nej.
Men hon har nog gjort nåt hon ångrar.
Varför tror du det?
Är det därför du är här?
Försöker du komma undan sånt du har gjort?
Huck.
Du...
-Jag borde inte ha följt med. -Varför...
Man måste vara annorlunda. Stark.
Du är stark.
Inte på det sätt jag vill.
Det jag är...
Det jag har gjort...
Därför borde jag inte ha...
Jag kan inte...
Jag kunde inte ens...
-Förlåt. -Lyssna.
Min syster går igenom nåt, jag har ingen aning om vad det är.
Jag känner mig inte stark.
Jag vill bara att hon klarar sig.
Jag bryr mig inte om hennes misstag.
Inte dina heller.
Det borde du göra.
Vad är du så rädd för?
Mig själv.
Jag är rädd för mig själv.
DE LYCKOSAMMA BORDE FIRA
BIBELSTUDIER
KONSTKLUBB
Att de släppte in honom...
Vi har ju murar för att hålla monstren borta.
...monstren borta...
Silas?
-Är ni där? -Hope! Var är du?
Jag har hittat larmsystemet.
Ja?
Hur går det?
Veven var trasig, så jag plockade isär det.
Nu vet jag inte hur jag ska sätta ihop det.
Hur har ni det?
Det är nån som vill prata med dig.
Hope? Var är du?
Felix? Är det bara du?
Huck är också här. Tala om var du är så jag kan hitta dig.
Nej, jag utsätter dig inte för mer fara.
Ta hand om de andra. Jag fixar det här.
Hope, vi finns här.
Låt oss hjälpa dig.
Hope?
När larmet går igång är vägen fri för er.
Ni måste röra på a...
Röra på vad?
Arslet!
Rör på arslet mot utgången.
Jag känner inte till det uttrycket.
Mycket står på spel, vi måste vara tydliga.
Spring mot utgången, Elton. Jag möter er där.
Då kan Felix skälla ut mig.
Får jag prata med min syster.
Jag är här.
Du klarar det här. Det är som när vi var små.
-Du... -Jag är inte arg.
Kom bara till utgången.
Det ska jag. Men om inte...
Snälla, Hope.
Om inte, lova att du inte vänder tillbaka.
Nej då.
Det behövs inte, du kommer att klara det.
Jag önskar att jag inte hade bråkat med pappa innan han åkte.
Jag vill hitta honom, jag vill träffa honom.
Men det går inte om vi dör.
Jag vet.
Vi ska prata om det.
Vi ska klara oss.
Rör på arslet till utgången, annars dödar jag dig själv.
Uppfattat. Du, det här är inget avsked.
Inget avsked.
Ger du mig fingret?
Ja.
Okej.
Rör på arslet. Nu fattar jag.
Men gud...
Gör er redo.
De här hjälper mot röken. Tur för er att vi har fler.
-Går du först så täcker jag? -Ja.
-Silas... -Jag...tror inte jag kan.
Det tror jag.
Du kan.
Då var det dags.
Skynda på!
Tiger, tiger, klara brand,
vilket öga, vilken hand
släppt i nattens skogar fri din fruktansvärda symmetri?
Vilka himlar, vilka djup
tände dina ögons ljus?
Vilka vingar dög för den
som tordats röra vid din eld?
Vilken kraftfull skuldra vred
hjärtats senor rätt i led?
Vilka fötter stod han på
som fick ditt hjärta att slå?
Vilken hammare? Vilken rem?
I vilken ugn din hjärnas hem?
Vilket städ och vilket grepp
höll fast dess dödliga skräck?
Stjärnorna slängde sina spjut
och grät på himlen med sitt ljus.
Var han nöjd med sin maskin...
På Monument High kan du träffa folk i din ålder.
Det här är ditt nya hem. Du får börja om.
Ja!
...lammets skapare - och din?
Få ut dem! Jag håller!
Kom!
-Jag behöver min väska! -Elton!
Tiger, tiger, klara brand,
vilket öga, vilken hand
sa i nattens skogar: bli,
du fruktansvärda symmetri!
Du borde ha kommit till mig.
Så du kunde ha stoppat mig?
Är det inte det du vill?
Ta reda på vad du vill.
Din syster, dina vänner...
De räknar med dig.
Tiden går. Vi borde packa ihop och ge oss av.
-Vart? -Vi går inte tillbaka samma väg.
De andra alternativen till fots är inte mycket bättre.
Vi hämtar förnödenheter i Omaha.
Nästa förbindelse till universitetet är om två veckor.
Så kommer vi tillbaka. Vi undviker Den stora branden.
Eh...
Jag åker inte tillbaka.
Inte jag heller.
Jag skulle ju få börja om. Det är det jag gör.
Du förstår väl att din farbror är jätteorolig?
Ja, jag saknar honom också, men...
Det är meningen att jag ska vara här.
Han vill nog att jag ska vara där jag är menad att vara.
Jag är också där jag ska vara.
Fint.
Jag med.
För att hålla ditt löfte till pappa måste du hjälpa oss.
Han är i New York. Överstelöjtnant Kublek gav oss en karta.
Jag vet. Ni förstår väl att ni kommer att bli dödade?
-Ni dog nästan där borta. -Följ med oss, då.
Vi är tryggare tillsammans.
Du säger att du inte kan hjälpa pappa men det kan du.
Hjälp oss att hjälpa honom.
Eller låt bli.
Vi går i vilket fall.
Hon har en poäng. Det fattar du väl?
Vi får dem inte att vända. I alla fall inte just nu.
Allt vi kan göra är att skydda dem.
Tills det finns nåt mer vi kan göra.
Ja.
Hej.
Tack för att du hjälpte oss där borta.
Vad hände?
Jag förändrades.
Jag var rädd.
Jag är trött på att vara rädd.
Lyssna Iris.
Det är en sak jag måste berätta.
Natten då mamma dog...
Det var inte du.
Det var inte de tomma.
Det var inga andra.
Det var jag.
Vad pratar du om?
Jag har aldrig berättat för nån, inte ens för pappa.
Den gravida kvinnan vi såg.
Hon kom tillbaka.
Hon hade ett vapen.
Hon var rädd, jag gick emot henne.
Om jag hade stått stilla så kanske...
Hon sköt mamma.
Jag skrämde henne och hon sköt mamma.
Jag dödade henne.
Jag sköt henne.
Jag plockade upp vapnet och det brann av.
Du borde ha berättat.
Jag ville inte att det skulle förändra dig.
Förändra ditt sätt att se på mig.
Men du har rätt.
-Jag borde ha berättat. -Ja.
Jag visste att det var nåt du inte berättade.
Den där natten...
Vi var så små.
Och hela himlen föll ju.
Ingen av oss var beredda på det, men...
Jag är ledsen, Iris.
Jag är så ledsen.
Såja. Jag vet att du är ledsen.
Vi ska ta oss igenom det här.
Vi måste liksom.
Kom nu.
Vi borde ta oss till Omaha.
Där är det tryggt. Er pappa vill att ni är i trygghet.
Inte för att ni verkar bry er om det.
Det här är ett misstag.
Ni kommer att inse det. Jag hoppas bara
att ingen av er kommer till skada innan dess.
-Så du tänker följa med? -Har jag nåt val?
-Inte direkt. -Då gör jag väl det.
Åtminstone tills jag kan övertyga er om att vända.
Jag kommer att göra det.
-Visst. -Ja.
Jag är ledsen att jag drog in dig.
Men jag är glad att du är här.
Då är en av oss glad.
Och jag är ledsen att jag stal din jacka.
Och Wills.
Fast de är väldigt snygga på oss.
De är snyggare på mig och Will.
Knappast...
Kom nu!
Du.
Tänker du berätta varför du gick in igen
för att rädda en väska?
Det var mammas manus.
Hon skrev aldrig klart sista kapitlet så det vill jag göra.
För hennes skull, och min.
-Jag vet att det var irrationellt... -Ja.
Men rätt grymt också.
Silas, pastor Ridgway sa nåt i kyrkan i morse som fastnade.
Det var en vers ur Jesaja.
Han sa: "Herren är evig. Han blir inte trött och utmattas inte.
Hans förstånd kan inte utforskas."
Jag tror att det betyder att även de svåraste människorna,
de som har problem... Gud älskar dem med.
Han överger dem inte.
Du.
Vi älskar dig, Silas.
Vi har tur som får vara dina farföräldrar.
Livet är inte enkelt, gubben. Men det är fint.
Vi gör det fint.
Överstelöjtnant? Det är Barca.
Vad gör du här? Det är sent.
Jag ska tillbaka.
Jag har vandrat runt och...
Jag hamnade här.
Kom in.
Jag kan inte få det vi gjorde ur huvudet.
Giv akt.
Du vet vad vi gjorde, Barca. Du vet precis vad vi gjorde.
Berätta för mig.
Säg det.
Vi oskadliggjorde ett hot.
Just det.
Ma'am.
Med all respekt, jag...
De såg inte ut som ett hot.
Jag vill prata om varuleveranserna.
Av alla Medborgarrepublikens problem, det är känsligt.
Vi kör!
Jag tror på riktlinjerna.
Bättre människor än jag utformade dem och det har varit lyckat.
...vad som händer när jag rullar den.
Vi har energi, vatten,
medicin, transportmedel,
rådet, domstolar, skolor, kultur,
valuta, en ekonomi, jordbruk, fabriker.
Rättsväsende.
Vi är den sista strimman ljus här i världen.
Det sista hoppet.
Och vi
gjorde det möjligt för denna koloni med 200 000 personer
att leva.
Att skapa en framtid.
"De såg inte ut som ett hot."
De skulle komma att bli det.
Jag tror nog inte på det.
Sätt dig, Barca. Du ska få lite soppa.
Öppna dörren.
Seså.
Du placeras i häkte i MRA:s vård- och omsorgsanläggning
tills du är redo att tjänstgöra igen.
Och då blir det som arbetskraft.
Jag lär aldrig bli redo att tjänstgöra igen.
Då lämnar du aldrig anläggningen.
Tänker ni på hur många som dog?
Vi är världens ljus.
Det är inte sant.
Kom igen!
Det är inte sant! Ni vet vad vi gjorde!
Det är inte sant!
Det beror på en naturlag
som kallas potentiell och kinetisk energi.
-Har du hört de orden? -Nej.
Då så.
Jag ska visa vad som händer, det är ganska lätt gjort.
Först ska jag förklara vad potentiell och kinetisk energi betyder.
Potentiell betyder lagrad, och kinetisk energi är rörelseenergi.
Det här är vad som händer med energin i burken.
När du rullar burken längs bordet...
...det är kinetisk energi, rörelseenergi.
Det är ett rör och ett gummiband.
Det är antagligen tyngre än burken och gummibandet... lseenergi.