V předchozích dílech Živí mrtví: Svět po katastrofě
Ty jsi měl sestru?
Moje máma s ní byla těhotná tu hroznou noc.
Chápu, že máš svoje důvody, abys tady byl.
Ale ještě nejsi připravený.
Nikdo z vás není.
Měly jsme si popovídat o tom, co se tu noc stalo.
Mohly jsme tam být jedna pro druhou.
Pokud jsi měl v plánu otočit...
Jak bys to udělal?
Naše poslední šance je Mississippi.
Takhle všechny zachráníme.
Jdeš do toho?
Co je největší síla na světě?
Obyčejný člověk by řekl gravitace.
Student střední školy by řekl elektromagnetická síla.
Fyzik by řekl jaderná síla.
Ale nikdo z nich by neměl pravdu.
Protože největší je síla přírody.
Ani náhodou! Tvůj děda neposlouchal punk!
Přísahám.
Všichni jsme součástí přírody.
Jako součástky obrovského stroje, které plní své úkoly.
Můj děda by určitě...
Víc než jen plní své úkoly.
Myslíme si, že můžeme uniknout nastavenému řádu,
obelstít jeho pravidla a proklouznout mezi jeho strážci.
Neohlíží se na potřeby ani přání,
ani na pocity nebo postoje.
Myslíme si, že přírodu můžeme okrást o její hojnost
a nenést za to následky.
Ale jsme její součástí. Od narození až do smrti.
Přežití je biologická podstata všech organismů.
Zaopatřit si potravu, vodu, přístřeší a rozmnožovat se.
Je to jediný způsob, jak se vyrovnat se zdrcující silou přírody.
Huck říkala, že když začalo jít do tuhého,
vojáci vyhodili všechny mosty přes Mississippi do povětří.
Takže budeme potřebovat loď.
Dostat se přes řeku bude těžké. A terén na druhém břehu
je mnohem náročnější, než na co jsme zvyklí.
Určitě do toho chcete jít?
Ne...
Asi bychom to neměli dělat.
Jo... Teď jsi nás teda přesvědčila.
Haha.
Hej, Eltone, pojď mi pomoct.
Všechno se mi tady zamotalo.
Jasně. Jdu.
Nic se nezamotalo, že ne?
Poslouchej. Myslím, že tohle je nesnadnější cesta zpět kolem Ohně.
Já s Huck to navrhneme i ostatním.
Když nám pomůžeš trochu je na to připravit...
Aby si uvědomili, že když to neuděláme...
Nikdy jsem neřekl, že to udělám.
Jo. Ale neřekl jsi ani, že neuděláš.
Mississippi je naše poslední šance.
Abychom se dostali v pořádku domů. Tak to prostě je.
Potřebuju, abys mi to pomohl vysvětlit Silasovi a ostatním.
Rozumíš tomu?
A proč si myslíš, že mě poslechnou?
Protože jim na tobě záleží.
Stejně tak jako tobě na nich.
A to přece něco znamená, ne?
I přes naši obrovskou vůli přežít příroda nakonec náš život ukončí.
Protože to je její zákon.
Smrt?
Nevyhnutelná.
Zánik? Jenom její další pravidlo.
Další část koloběhu života prastarého světa vibrujícího energií.
Nevyhnutelnému se nevyhneme.
V nepřetržitosti není čas si oddechnout.
Nedává nám na výběr.
Ve zkratce...
Smiřte se s větrem. Vždy vyhraje.
Jé.
Tolik možností.
Vůbec nevím, kde začít.
Nějaké novinky?
Elton je s námi.
Možná.
V ideálním světě by na naší straně byl ještě jeden z nich, ale...
Tak to prostě je. Je to naše jediná možnost.
Já vím.
Proto plánuju dopředu a mám plán B.
Sakra, přece to nemusí být všechno nebo nic.
Jak to myslíš?
Jestli Corduroy přesvědčí Silase,
tak nejlepší způsob, jak je ochránit, bude
když jeden z nás půjde dál s holkama
a ten druhý se vrátí s klukama.
Je to jen návrh.
Jo, no...
Možná máme ještě čas na změnu názoru, ne?
Místní obyvatelé asi používali tyhle lodě k evakuaci, když šlo do tuhého.
Vypadá to, že tyhle jsou poslední.
Tak se do toho pustíme!
Postavíme si vlastní.
To jsem zrovna nemyslel...
V pohodě.
Jdeme na to.
Fakt?
Chceš postavit loď?
No...
Myslím spíš...
Trochu opravit?
Nezdá se ti to trochu vratké?
To by mohlo fungovat...
Když jí opravíme. A vylepšíme.
Kousek na sever je sklad.
Třeba je tam něco, co by se nám mohlo hodit.
Myslím, že se do toho pustíme.
Tady už někdo byl.
Možná. Možná ne.
Rozdělíme se a budeme hledat?
-Ahoj. -Ahoj.
Je tu hodně věcí.
-Jo. -Rozsvítím.
Pozor! Je to opravdu hodně staré.
Dokonce starší než ty?
Starší než úplně všechno.
Když mi bylo deset, chtěl jsem si jednou v noci vyfotit Mars
a tohle přeletělo po obloze.
Víš, co to je, Eltone?
Meteorit.
Velký kus kamene,
který letí vesmírem rychlostí tisíců kilometrů za hodinu.
Rychlejší než cokoliv, co jsi kdy viděl.
A když se meteorit dostane do vzduchu kolem Země,
začne se zahřívat.
Jako když si třeš ruce o sebe, taky se zahřejí?
Takhle?
Jo.
A někdy ten meteorit dopadne až na zem.
Co se stane pak?
Takhle třeba vymřeli dinosauři.
-Obrovská ohnivá koule... -Isaacu.
Je mu pět.
Když se chce učit, Amelie, měl by se učit.
Na vědu není nikdy brzy, že ne?
Eltone. Pojď sem. Sáhni si.
Pojď sem.
Počkej... Tady.
-To je moje sestřička? -Jo! Kope!
Počkej... Myslím, že taky říká:
„Nemůžu se dočkat, až tě uvidím.“
Když ho budeš učit o odchodech, tak já ho budu učit o příchodech.
Tak je to fér.
Ach...
Moje pracovní schůzka v U se právě posunula.
Musím jít.
Ja vím. Je mi to líto, zlato.
Dávej na sebe pozor. Slyšel jsem, že se u nemocnice něco děje.
Je tam hodně policajtů.
Dobře.
Chci dostat ještě jeden pro mojí Esmeraldu.
Pro koho?
Pro mojí sestru. Tak se bude jmenovat.
Ach!
Dobře, možná... Můžeme si o tom popovídat.
Náramek je krásný dárek, broučku.
Uvídíme se brzo.
Mám vás oba ráda.
Ahoj.
Dobře. Pojď sem, rošťáku.
Budeme pracovat.
Dám ti svůj oblíbený štětec.
Děkuju.
Foukni na něj. Dobře. Ještě.
Hotovo?
Ano.
Jeď po těch zrnkách. To jsou zrnka.
Dobře, ještě trochu...
Jo.
Nepoznáš to, dokud... Aha!
Dobře. Máme barely na nadnášení, popruhy k upevnění nebo utažení,
větrák, který může sloužit jako lodní šroub.
A venku jsem viděla hromadu palet.
Mám ještě tohle.
Takže říkáš, že máme všechno?
Až na to, že nemáme motor. Proti proudu nebudeme mít šanci.
Už toho tady moc není,
kromě vybitých baterií, rozbité klimatizace
a pár pytlů písku...
Počkej. Ta klimatizace.
Četla jsem o tom, jak funguje.
Můžeme použít její části a vyrobit...
Jak se to jmenuje? Parní kotel!
Jako ten destilátor, který jsi vyrobila na univerzitě.
Jako to topení na koleji, které jsem musel opravit.
Asi jo.
Za zkoušku to stojí, ne?
Tak dobře. Dáme se do toho.
Hej. Díky.
Jde to fakt dobře.
Jo. Vypadá to skvěle.
Je to legrační, že práce na téhle lodi
mi dává pocit, že je to možné.
Najít tátu.
Ta řeka je asi poslední překážka na naší cestě.
A jakmile ji zdoláme,
půjde to samo.
Hej. Pojď sem.
Čím jsme dál s tou lodí,
tím těžší bude přesvědčit ostatní, takže...
-Chceš jim to říct teď? -Jo.
Jo, já začnu
a ty s Eltonem mě pak podpoříte.
Já vím, že o ně máš starost, ale...
Ale?
Možné ja na čase se na ten plán vykašlat.
Jak to myslíš, „vykašlat“?
Sama víš, že je to jediná možnost, jak dostat všechny bezpečně zpátky.
Hej. Je to pravda?
Snažíte se nás za zády otočit zpátky?
Já... Počkej...
Hej! Co se děje?
On a Felix. Jsou spolu proti nám.
Snaží se nás obrátit zpátky.
To není pravda. Je v tom s námi.
Hope, Elton není s...
Jo. Jsem. Tak trochu.
-Můžeme si o tom promluvit? Tady? -Ne.
Snažíš se nás podrazit a Eltona máš jako pomocníka.
Co byl tvůj plán B? Zničit loď, abychom se museli vrátit?
Ne, jasně, že ne.
Hele, mluvil jsem s ním.
A souhlasím s dost věcmi, které říká.
-Prostě dávají smysl. -Myslíš to, že se máme vrátit?
Vážně? Co se stalo s tím uvidět svět od začátku až do konce?
Poslouchej.
Ano. Chtěl jsem plout po proudu
a pak vyrazit zpátky nahoru podél Missouri
dokud se nedostaneme k univerzitě.
Je to bezpečnější, než přes Oheň,
a je to to nejchytřejší, co teď můžeme udělat.
Nevíme, kam jdeme.
Ani nevíme, co budeme dělat, až, a pokud vůbec, se tam dostaneme.
Nevíme ani jistě, že tvůj táta opravdu potřebuje pomoct.
Sakra, vždyť on nám klidně právě teď
může posílat zprávy z univerzity,
že je naprosto v pořádku!
-Tomu sám nevěříš. -Nezáleží na tom, čemu věřím.
Chtěl, abych mu slíbil, že vás ochráním, a to je přesně to, co teď dělám.
A na tom ti záleží víc než na jeho životě?
To jsem neřekl.
-Ale řekl! -Na tohle nemáme čas!
Ještě máme spoustu práce!
A víš co? Svoje pitomý problémy sem netahej.
Protože když tomu všichni nedáme sto procent,
tak se přes tu řeku nedostaneme.
Vidíš tady nějaké palivo?
Všude jsou jen hromady naplaveného dřeva.
Lepší než nic.
Vezmeme ho všechno.
Nemůžu uvěřit tomu, že Eltonovi tak zamotal hlavu.
Ne, vlastně můžu.
Snažili se udělat jen to, co si mysleli, že je pro všechny nejlepší.
To jim nemůžeš vytknout.
Můžu jim vytknout, že nás chtěli podrazit.
Můžu jim vytknout i to, co jsi teď řekla.
Cokoliv. Zaslouží si to.
Na čí straně jsi?
Slyšela jsem, co jsi mu řekla, o tom, že to máme zabalit.
Nebudu lhát.
Chvíli, dost dlouhou chvíli, jsem vás chtěla přivést zpátky.
Ale teď nevím.
To, co teď děláme, má velký význam.
Možná je to to nejdůležitější, co kdy uděláme.
Sakra, věci jako tahle nás dělají silnějšími a lepšími.
Dobře.
Všichni vědí, jak jsem se dostala do města.
Našli mě plout na raftu po Missouri.
Se zlomenou rukou, v hrozném stavu.
Nevěděla jsem, čí jsem.
Začali mi říkat Huck.
Nevadí mi to. Je to celkem dobrý, ne?
Hodně jsem z toho příběhu vynechala.
Ty dny, kdy jsem nevěděla, jestli to vůbec přežiju.
Jak jsem to skoro vzdala.
Aby si mě ta voda vzala navždy.
Kdybych přestala bojovat, do Omahy bych se nedostala.
Zemřela bych.
Každý moment byl boj.
Do hajzlu. Promiň.
Ne.
Neomlouvej se.
Tlačí mě to dopředu.
Být silnější.
Lepší.
Možná tohle všechno znamená to samé pro tebe.
I pro ostatní.
Dokonce i pro Felixe.
Možná bys mu to měla říct.
Chystala jsem se na to.
Ale pak udeřil hurikán Hope.
Nevím.
Možná bych mu neměla říkat já.
Možná na to musí přijít sám.
Svým vlastním způsobem.
Nech mě si s ní na chvilku promluvit.
-Vím, že jsi naštvaná... -Jo!
Ale jsem naštvaná hlavně na sebe.
Proč?
Protože jsem byla tak blbá a myslela si, že tě můžeme přesvědčit.
Že tě já můžu přesvědčit.
Když tě k nám táta poprvé vzal, byla jsem nadšená.
A Iris taky.
Myslely jsme, že budeme mít bratra, ale ty ses tak nikdy nechoval.
Táta ti dal tolik šancí, aby ses stal opravdovým členem rodiny.
Ale ty jsi je nikdy nevyužil.
Nejsme tvoje sestry, jsme tvoje problémy.
Všechno, co jsi měl udělat, bylo říct mu, aby neodcházel.
-Věřil ti, poslechl by tě. -Hope, já jsem nemohl.
Víš co, to je v pohodě.
Chápu to.
Měl jsi svoje důvody.
Ale i tak jsem doufala.
Víš?
Je to na mě.
Jsi, kdo jsi.
Je asi načase, abych vyrostla.
Ten oheň není dost horký. Tenhle krám nám nestačí.
Nic lepšího jsme nenašli.
Co ti mám na to říct.
Musíme něco najít.
Ta krabice od laku na nehty ve skladu.
Bylo na ní napsáno, že je hořlavý.
Dobře.
Ty s Eltonem se o to postarejte, my to tady doděláme.
Možná kapku zrychlete, ne?
Ten zvuk se mi nelíbí.
Rychle vezmeme, co můžem.
Jo.
Jé.
Pověst to má mnohem lepší, než to vypadá, co?
Jo.
Jé...
Ne.
Takže tohle byl tvůj plán?
Fakt to musíme řešit právě teď?
Nezlobím se.
-Jsem jenom... -Co? Zklamaná?
Opravdu si myslíš, že můj táta je v bezpečí?
Tohle lano by se ještě dalo použít.
Felixi.
Ano.
Myslím, že jsou v bezpečí.
Leo a Will.
Musejí být v bezpečí.
Jak to myslíš?
S tvým tátou jsem měl jít já.
Chápeš? Ne Will.
Tvůj táta mě poprosil, abych zůstal a postaral se o tebe a o Hope,
a tak šel Will místo mě.
Proto musejí být v bezpečí.
Jestli nejsou, nejsem tam, abych je chránil.
To jsem věděla,
ale nevěděla jsem, že to takhle cítíš.
Nemyslel jsem, že na tom záleží.
Na čem? Na upřímnosti?
Záleží.
Když se všechno ostatní hroutí,
je to to jediné, na čem záleží.
Měli bychom jít. Pojď.
Co?
Prostě nechci, aby nikdo umřel.
Ano, vím, že je smrt nevyhnutelná,
ale je tak hrozné snažit se ji o chvíli oddálit?
Pojem strachu je z hlediska biologie zastaralý.
Je to jenom chemická reakce těla na nebezpečí.
Takže když na úrovni vědomí nebezpečí porozumíš,
není k strachu vůbec žádný důvod.
Dobře.
Musíš mě poslouchat, Eltone, ano?
Potřebuju, abys zůstal v téhle krabici a byl úplně potichu.
Nesmíš vylézt. Ať se děje, co se děje. Rozumíš?
Kam jdeš?
Jdu pro nás najít bezpečnou cestu domů.
Zamknu ty dveře zvenku, takže se ti nic nemůže stát.
A abychom měli jistotu...
Tady máš speciální roh.
Chrání toho, kdo ho drží v ruce.
Tak ho pevně drž, ano?
Bojím se.
Neboj.
Já se nebojím, tak se taky nemusíš bát.
Všechno dopadne tak, jak má, dobře?
Mám tě rád, Eltone.
Já tebe taky.
Dobře.
To je divný. Nebrní tě ruka?
Dolů!
Do hajzlu.
Odkud to, sakra, přišlo?
Felixi.
Běž!
Už se to blíží.
Já vím. Kde jsou, sakra, Silas a Elton?
Do hajzlu.
To je pozitivní blesk.
Může k nim dojít až třicet kilometrů od centra bouřky.
Podle větru myslím, že jsme od něj jen pár minut.
Dělej!
Hej!
Míří sem bouřka.
Dost rychle. Já vím.
A taky asi dvacet Prázdných. Jsou tak patnáct minut odsud.
Nemáme dost času. Musíme se schovat.
Stoupající voda nám vezme loď. To nemůžeme riskovat.
Tak vyplujem, než ten průser začne.
Kde jsou Silas a Elton?
Přísahám, že to nebylo schválně.
Pojď.
-Jé. -Co se stalo?
Sakra.
-Jsi v pohodě? -Jo, jsem ok.
Už jsou tady!
Dík.
Ano!
Dobře!
Jé!
Ne!
Super, další problém. Eltone, hoď mi vlasec.
Uvolnil se řídicí pás.
Můžeme ho opravit?
Někdo sem musí vlézt a upevnit ho.
Nemůžu.
Trpím klaustrofobií.
Eltone.
Eltone, prosím.
To zvládneš, Eltone.
Merkur, Venuše, Země, Mars, Jupiter, Saturn, Uran, Neptun...
Merkur, Venuše, Země, Mars, Jupiter, Saturn, Uran, Neptun.
Merkur, Venuše, Země, Mars, Jupiter...
Merkur, Venuše, Země, Mars, Jupiter, Saturn, Uran, Neptun.
Merkur, Venuše, Země, Mars, Jupiter, Saturn...
Merkur, Venuše...
Mám to!
Zaseklo mě to! Uviznul jsem! Pomoc!
Tady máš speciální roh. Chrání toho, kdo ho drží v ruce.
Jsi v pořádku.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem. Myslím. Děkuju.
Děkuju. Teď musíme tu věc dostat do vody.
Nemáme dost paliva, abychom ji udrželi v chodu.
A o nich ani nemluvím.
Musíme odsud.
Dobře.
-Všichni připraveni? -Jo.
Na tři! Jedna, dva, tři!
Dělejte, to zvládneme! Znova!
Jedna, dva, tři!
Ne! Nemáme čas. Kašleme na loď a zdrháme!
-Ta loď to nezvládne! -My to nezvládneme!
Bacha. Dělej. Sám to nezvládnu.
Dělejte.
Všichni zaberte!
Všichni dělejte!
Dělejte!
Dobře.
Hýbe se, hýbe se. Nepřestávejte.
Honem! Dělejte!
Dělejte, už je skoro tam!
Dělejte!
Nepřestávejte.
Super, nasedáme. Dělejte, nasedněte!
Jsi v pohodě?
-Hej. -Zvládli jsme to.
Proč jsi to udělal?
Co?
Tu loď bychom tam nechali.
Měl bys víc času obrátit nás zpátky.
Jo. Ale nebylo by to k ničemu dobré.
Ty a tvoje sestra.
Jste zatraceně tvrdohlavé. To víš, viď?
Od tebe to sedí.
Huck myslí, že to pro nás bude fajn.
Udělá to z nás lidi, kterými máme být.
Uvidíme.
A nevím, jak ty,
ale pro mě to nikdy nebylo jen o slibu tvému tátovi.
Potřebuju, abys to věděla.
Já vím.
A nevím, jak ty,
ale ty stopy jsme za sebou nenechávaly jenom proto,
abys přišel a obrátil nás zpátky.
Taky jsem doufala, že...
Teď už jsi tady, teď už je to jedno.
Chápu to tak,
že ty s tím nemáš problém?
Postaráme se o jejich bezpečí.
A až najdeme Lea a Willa, postaráme se o ně taky.
Jo.
A teď...
Jo.
Navrhuju rozdělit a panovat.
Co tím myslíš?
Poslouchejte mě.
Všichni.
Vyrazím na pár dní na průzkum okolí.
O tomhle břehu řeky nic nevíme.
A málo informací znamená malou šanci.
Vyrážíš pryč? Sama?
Buď v klidu.
Vrátím se. Maximálně za 48 hodin.
Slibuju.
Do té doby budete v dobrých rukách.
Je to takhle.
Všechno, co se týká lidské rasy, vytvořila příroda.
Kromě našeho sebeuvědomění.
Protože víme, že se můžeme změnit.
Chováme se způsobem, se kterým příroda nepočítá.
Není na něj připravena.
Nic!
Takže čas od času
vidíme skrz trny cestu.
I když třeba jen na moment.
A někdy
je moment všechno, co potřebujeme.
Hej.
Jsi v pohodě?
Jo.
Tu noc, kdy spadlo nebe,
mi táta říkal, abych se nebál.
Říkal, že se taky nebojí, tak se nemám bát ani já.
Ale bál se.
Asi nejvíc za celý svůj život.
Ale...
Nezastavilo ho to a udělal to, co udělat musel.
Byl tak odvážný, protože se bál.
A ne přesto, že se bál.
Ráda bych tvého tátu bývala poznala.
I tvojí mámu.
Museli být skvělí, když mají dítě, jako jsi ty.
Vím, že je šílené to jenom vyslovit,
a že
pravděpodobnost toho je prakticky nulová,
ale někdy mi připadá, že tady pořád je.
Někde.
S mojí sestrou Esmeraldou.
Že to obě přežily.
Mně to nepřijde šílené.
Je to jeden z Prázdných.
Zvládnu to.
Jsem těsně za tebou.
Zmáknu to. za tebou.