Hej, jsi v pohodě?
Jsi.
V předchozích dílech Živí mrtví: Svět po katastrofě
Pokud jsi měl v plánu otočit,
jak bys to udělal?
Naše poslední šance je Mississippi.
Na pár dní vyrazím na průzkum okolí.
Ráda bych tvého tátu bývala poznala.
I tvojí mámu.
Ta těhotná žena, kterou jsme viděli tu noc, kdy umřela máma?
Vystrašila jsem ji a ona zastřelila mámu. Zabila jsem ji.
Před dávnými časy býval svět takový, jaký jsme ho znali.
Svět plný domácích mazlíčků a domovů,
obchodů s jídlem a nemocnic,
zaměstnání a víkendů.
A pak se všechno změnilo.
Lidé zemřeli a vrátili se zpět.
Ani živí, ani mrtví.
Láska, kterou kdy k někomu nebo něčemu cítili, jim zmizela z paměti.
Nahradil ji nikdy neutuchající hlad.
Nic, na co jsme se spoléhali,
ani technologické pokroky, ani inženýrské zázraky,
nás nezachránily.
Silnice se začaly rozpadat a z měst se staly jen hromady trosek.
A ti z nás, kteří se narodili těsně předtím?
Konec světa byl náš začátek.
Hej, stůj. Zůstaň tam, kde jsi.
-Proč nás špehuješ? -Myslím to vážně. Stůj.
-Nepřibližuj se! -Hope, stůj!
Nepřibližuj se.
-Odhoď zbraň a promluvíme si. -Ani náhodou.
-Zůstaň, kde jsi, kámo. -Myslíš, že na něj máš?
Tohle ti vypíchne oko, než se naděješ. Chceš jít ještě blíž?
Nech ji na pokoji!
Ok, dobře. Uděláme to takhle.
Zůstaň, kde jsi, a já půjdu.
Teď odhoď zbraň.
Ušetřím tě toho mentálního cvičení.
Nemáš zrovna velkou šanci.
Dělej.
Eltone, Silasi.
Zkontrolujte, jestli tu nemá ještě kamarády.
Iris, prohledej ho.
Už jsem ti to říkal.
Jsem sám.
Chceš znát pravdu?
Byl jsem se vyčůrat ve křoví a uslyšel jsem hlasy.
A tak jsi se rozhodl nás okrást?
Nic.
Ha.
Kde máš věci? Jídlo?
Nemám věci. Nemám nic.
Nikdo jiný tu není. Jen on.
Jak se jmenuješ?
Percy.
Máš hlad, Percy?
Vypadali jako fajn lidi.
Mike a Tony.
Mike byl tak trochu motorkář.
Obě ruce potetovaný.
Tony moc ne.
Myslím se, že se předtím neznali.
Možná ale ano. Handrkovali se jako staří manželé.
Úplně o všem.
Kudy jet, kolik ryb kdo snědl, o všem.
Bla bla bla.
Jak jsem říkal, vypadali fajn.
Všechno mi ukradli.
Kdy se to stalo?
Před pár dny.
Jeli jsme do jedné osady, kde prý jsou hodní na nováčky.
Nejsou.
Možná ses jim nelíbil ty.
Rychle jsme odjeli. Našli jsme místo, kde přespíme.
Usnuli jsme a když jsem se probudil, byli pryč a moje věci taky.
Asi se konečně na něčem shodli.
Proto jsem tady.
Abys nám snědl fazole?
Myslím si, že jsou v tom opuštěném městě nedaleko. V Andersonville.
Jedu tam, abych si vzal zpět, co mi patří.
Můžu ti dát dobrou radu?
Buď rád, že tě nechali naživu a zapomeň na to.
Nehraju si na žádnou domobranu.
Není to ani o principu.
Některé věci prostě nejde nahradit.
To chápu.
Jen se chci pojistit, v případě, že ten kluk lže,
a objeví se tu jeho kámoši.
Možná bychom mu mohli dát něco z našich zásob a nechat ho jít.
Nevypadá to, že moc pospíchá.
Takže jem byl úplně v hajzlu.
Byl jsem ve Wyomingu v půlce února,
potácel jsem se po dálnici, po kolena ve sněhu.
Modlil jsem se, ať najdu nějaké přístřeší, kde bych přečkal tu bouřku.
A uslyšel jsem je.
Řvali tak nahlas, že jsem cítil, jak vibruje sníh.
Pár tlup Prázdných už jsem viděl, ale tohle ještě nikdy.
Začal jsem panikařit. Snažil jsem se otevřít auta.
Bez šance. Všechny dveře byly ztrouchnivělé rezem.
Utekl jsi?
Byl jsem, sakra, na dálnici na mostě.
Tak co jsi udělal?
Sedl jsem si na střechu jednoho auta a čekal.
-Kecáš. -Fakt.
Říkal jsem si...
Svět je stejně v hajzlu,
tak proč bych měl bojovat, abych v něm dál žil?
Zavřel jsem oči
a když se blížíli,
slyšel jsem, jak jim pod nohama křupe sníh.
Cítil jsem, jak vrážejí do auta.
Připravil jsem se na konec.
Nic.
Otevřel jsem oči...
Bylo to stádo bizonů.
Dvě stě bizonů na dálničním mostě.
Nejkrásnější věc, kterou jsem kdy viděl.
A pak jsem si říkal:
„Do prdele se smrtí. Tohle za to stojí.“
Ty bláho. To je neuvěřitelný.
Vidět něco takového...
Jo. Tam venku je realita sureální.
To jaro jsem v Orlandu viděl ruské kolo,
ve kterém hnízdili pelikáni.
Dvě stě bizonů, to je úžasný!
Počkej...
Ty bizony jsi viděl tu samou zimu?
Jak jsi se dostal z Wyomingu na Floridu za pár měsíců? To nejde.
To jsem řekl?
-To muselo být až ten další rok. -Nikdo tě neokradl.
-Spletl jsem se. -Ne, nespletl.
Opravdu na tom záleží, Hope?
Nikdo ti neukradl ani jídlo, ani tašky.
Hej, uklidni se.
Ukradli ti auto. Proto jsi se dostal z Wyomingu na Floridu tak rychle.
To je to, co ukradli, že jo?
Je to pravda?
Asi před rokem
jsem viděl náklaďák, který dostal smyk na ledě.
Asi se to stalo,
protože řidič nechal běžet motor a...
Víš co.
Stal se z živého nemrtvým.
Proč jsi lhal?
Mohl jsi přece říct, že ti ukradli auto.
To je, jako když řekneš, kde je zakopaný poklad,
a myslíš si, že ho nepůjdeme hledat.
Není to obyčejný náklaďák.
Veze barely čisté ropy.
Je to jako výhra v loterii.
Co kdybychom ti pomohli ho dostat zpátky?
Iris.
Za nějakou cenu.
My ti ho pomůžeme dostat zpátky a ty nás odvezeš, kam potřebujeme.
Kam?
Záleží na tom?
Ne. Ty lidi se ho jen tak nevzdají.
Jasný? Je to moc riskantní.
S náklaďákem se vyhneme Prázdným a budeme tam za polovinu času.
Nemusíme se starat o zásoby.
Neměli bychom počkat na Huck?
-Kvůli záloze. -To už tam nemusejí být.
Ani ten náklaďák.
Oni jsou dva.
Nás je šest.
Ale jestli mají zbraně, tak je jedno, kolik nás je.
Žádné zbraně jsem neviděl.
Nebylo by to poprvé, co přede mnou něco utajili.
Buď ublíží oni nám, nebo my jim.
Naše výhoda je, že je překvapíme.
Když toho překvapení využijeme,
zvýší nám to šance.
Jak mám vědět, že mi nevezmete náklaďák a nevykašlete se na mě?
Nevykašleme.
Dala ti slovo.
Tam venku to moc neznamená, kámo.
Prosím.
Tam, kam jdeme, se potřebujeme dostat rychle.
Může to znamenat rozdíl mezi tím, jestli náš táta žije, nebo...
Podívej.
Kdybychom ti chtěli ukrást náklaďák, tak ho prostě vezmem.
S tvojí pomocí, nebo bez ní.
Už jsi nám řekl, kde je.
Takže...
A co...
Až bude svítat...
Nedojdeme si pro náklaďák?
Jaká byla?
Byla úžasná.
K nedělním snídaním dělala francouzské toasty
a zpívala u toho s magneťákem.
Její hlas zněl jako zhudebněná bronchitida,
ale její verze písně Tiny Dancer byla prostě nejlepší.
Počkej.
Pojmenovali tě po Eltonu Johnovi?
On je ikona!
To je fakt hustý.
Moje máma byla nejlepší.
Tohle mi pomáhá ji poznat.
Smrt i rozklad považovala prostě za část koloběhu života.
Nebála se toho.
Co s tím budeš dělat?
S tou knihou. Až ji dočteš.
Rád bych ji poslal dál.
Aby s velkými otázkami pomohla i někomu jinému.
Aby se necítili tak zmatení a sami. Mně pomohla.
A tak se na moji mámu niky nezapomene.
Pomůžu ti ji dodělat.
Budu sbírat vzorky a fotit červy.
Cokoliv ti pomůže ji dopsat.
Děkuju.
Počkej, ty jsi četl Hamleta?
Díky. To překvapení v tvém hlase mi fakt lichotí.
Hele, kámo, spravím ti tu botu.
Vyrobím lepidlo z trochy uhlí a pryskyřice.
Hm.
Znáš ještě nějaké triky?
Z univerzity nejsme pryč ještě ani měsíc.
A co s tím?
Měli jste teplou sprchu, jídlo a postele.
Kdybych se měl jako vy, nikdy bych neodešel.
Nebylo to tak perfektní, jak to zní.
Univerzita byla jako bublina.
Když si nedáváš pozor,
zabijou tebe i tvoje kámoše z bubliny.
S kamarády jsme zvládli tlupu Prázdných
a přepluli Mississippi.
Tebe okradli a ohrožuješ lidi s klackem.
Mezi náma, myslím, že jsem na tom ještě dobře.
Máš pravdu.
Chceš vědět, proč tady opravdu jsme?
Kvůli mému tátovi.
Poslali ho, aby pracoval na projektu,
ale dostal se do problémů.
Jsme tu, abychom ho našli a zachránili.
Máš štěstí,
že máš koho zachraňovat.
To je vzácnost.
Větší než funkční auto.
Nech mě hádat.
Jsi tu se mnou vzadu kvůli mým skvělým konverzačním schopnostem,
nebo se ti ten kluk nelíbí?
Nelíbí.
Nechápu, jak ho může mít někdo rád.
No...
Někdy neovlivníme, koho máme rádi.
Pojď.
To jsou oni. To je můj náklaďák.
Pojď.
Jak ho vezmem? Počkáme, až bude noc?
Nevidím žádný pohyb.
Ale musejí tam být. Teď to auto řídili.
Potřebujeme vidět oba, než něco uděláme.
Navrhuju zaútočit a sebrat ho.
Když budeme rychlí, budeme na silnici, než si něco uvědomí.
-Nemáš klíče. -S tím si poradím ani ne za minutu.
Neměli bychom to dělat.
Ztrácíme čas. Musíme se rozhodnout.
Zbytek tady zůstane.
Budu krýt Percyho.
Do prdele.
Co je?
Tony.
-Handrkování se asi kapku vymklo. -Jo.
Musíme vypadnout.
V klidu. Vypadneme. V tomhle.
Do hajzlu.
Co je?
Přišroubovali něco na startovací kabely.
Do prdele.
Co se děje?
Do hajzlu.
-Ach... -Hej!
Řekl jsem, ať čekáte na druhé straně.
Padáme. Tohle nemá cenu.
Klíče nejsou, ale zvládnu to.
Co si, sakra, myslíš, že děláš?
Beru si zpátky klíče.
Nebuď idiot.
Jestli chceš jít pryč, tak jdi.
Nemám co ztratit.
Jdeme zpátky do kempu.
Hej! Máš rozum?
Řekli jsme, že mu pomůžeme.
Tak pomáhám.
Stůj.
Půjdu já. Hlídej tohle.
Bylo by rozumné poslat před ten barák předvoj,
kdyby tam Mike nebyl, ale vrátil by se.
Dobře.
Půjdu s vámi. Jako záloha.
Vy hlídejte věci.
Jdeme.
Ten jediný není zabedněný.
Zůstaňte tady.
Připadalo mi, že něco slyším vzadu.
Boční manévr. Ty jdi doprava, já doleva.
Jestli na jednoho z nás Mike skočí, druhý přijde ze strany.
Jdi.
Už to nevydržím. Jdu dovnitř.
Ale ty...
Dala jsi Felixovi slovo.
Já tomu klukovi nevěřím.
Nemůžeme se pořád tak bát.
Jak máme zachránit tátu,
když pořád jenom čekáme, až někdo zachrání nás?
Ty
mluvíš o mně.
-Myslíš, že jsem... -Co? Ne.
Ne. Tak jsem to nemyslela.
Tohle je o mně.
Nebudu ti bránit.
Ale tvoje sestra asi ano.
Je tam asi zadní cesta.
Ježiši!
Sakra.
Zabila bys mě
-ani bys nemrkla. -Jo.
-Co tu děláš? -Jdu vám pomoct.
Kde je Felix?
Kontroluje druhou stranu.
Akorát jsem šel nahoru.
Jdeme.
Jsi si jistá?
Jinak bych tu nebyla.
Jdeme.
Pěšky nám to šlo v pohodě. Pomalu, bolelo to, ale šlo to.
Cokoliv tě dostane k tátovi dřív, stojí za to, ne?
Potkal jsem ho, než odjel do Občanské republiky.
Chtěl jsem se ho zeptat, jestli by si nepřečetl mámin rukopis.
Souhlasil. A taky díky němu ho chci dokončit.
Fakt?
Jo.
I když mámu nikdy neviděl, obdivoval její výzkum.
Vlastně mi jí dost připomínal.
Skvrny od inkoustu na prstech,
tři studené hrnky kávy na stole.
To jsou ty detaily, které o ní nechci nikdy zapomenout.
Eltone,
měli bychom se místo povídání radši soustředit.
Dobře.
Hej.
Hej!
To jsou moje věci.
Najdi Felixe. Nastartujte auto. Budu tam za sekundu.
-Ne, nestojí to za... -Kašlu na to!
Vzali mi věci a já si je beru zpátky.
A jejich taky.
Hej, Miku... Ne!
-Co to bylo? -Možná, že Felix našel Mikea.
Percy.
Měli bychom se jít podívat, jestli je v pořádku.
Nevím. Řekli jsme Felixovi, že tu budeme hlídat.
Ukradl nám věci.
Ten mrtvej chlap?
Mámina kniha! Je v mojí tašce!
Percy!
Co?
Hej, stůj!
Jeď!
Pomoc!
Iris!
Hope?
Nemůžu ven, ty stěny jsou moc vysoké!
Neboj. Felix a Silas tu budou za chvilku. Jsi v pořádku?
Jo, jenom...
Iris!
Jsi zraněná? Co se děje?
Iris!
Jsme tady! Dostaneme tě ven.
-Dva, tři! -Felixi!
Iris, neboj, vydrž chvilku!
Dělejte!
Hope!
Iris, jsme tu!
Felixi? Pomoc!
Felixi!
Honem!
Dělej, postarej se o ně!
Hope!
Felixi!
Dělej, jdou sem další Prázdní!
Honem!
Jdeme.
Honem.
Říkal jsem ti, že každý dobrý skutek bude vždycky potrestán.
Co je to za dobrý skutek? Podrazili jste nás.
Jo, podrazili.
Vrátili jsme se, když jsme viděli přicházet Prázdné.
Pojeďme pryč. Prázdní si s nimi poradí.
Zachránili jsme vám zadky!
Když jsme viděli přicházet Prázdné, synovec mě přesvědčil, abych se obrátil.
Takže vám máme děkovat, že jste nás okradli a pak si to rozmysleli?
Takhle to tady chodí.
Pořád se koukej na míček.
Je to tenhle.
Co? Ne.
To je šílený. Věděl jsem, že tam je.
Ach?
No a co? Jste profesionální podvodník.
Mladá dámo! Patnáct let jsem byl Tony Delmado.
Iluzionista v Pair-a-Dice Lounge v Las Vegas.
A všechno to bylo jenom o hbitých rukou?
Odborník! To se mi líbí.
Dělal jsem od všeho trochu.
Iluze, karetní triky, břichomluvectví.
Ukázalo se, že triky s hlasem
se v dnešní době docela hodí.
Dívám se na to tak, že jsem v showbusinessu pořád.
Za malý poplatek, přátelskou platbu,
uděláme show.
Proto to líčení nemá chybu.
A ty jsi kdo? Jeho chráněnec?
No...
Tony mě vychoval, když jsem přišel o mámu.
Percy se učí rychle. Švindloval už na pískovišti.
No...
Tak dostaneme, co chceme, aniž bychom někoho zranili.
Vy byste měli dostat medaili!
Hej.
To na mě budeš už navždy naštvaná?
Navždy.
Nemusíš předstírat, že ti na mně záleží.
To je dost cynické. Nepřipadáš mi cynická.
Připadám ti taková, jaká jsem.
Víš, co je na tom nejhorší?
Opravdu jsem myslela, že mám dobrý instinkt.
Máš.
Vyšla jsi po těch schodech, abys mi pomohla.
Víš, já...
Tenhle trik jsem dělal snad desetkrát.
Lidi si vždycky vezmou klíče a utečou.
Ale ty ne.
-Co to s tím má společného? -Stálo ti za to mě zachránit.
Proto jsem se vrátil.
Protože to je, kým chci opravdu být.
Já...
Asi je teď na mně, abych dokázal, že dokážu být jako ty.
Hej.
Ráda bych si někdy přečetla tu máminou knížku.
Jestli to dovolíš.
Fakt?
Jasně. Určitě.
Asi jsem poslední člověk na světě, který ji viděl.
Kdo ji znal.
Ale...
Alespoň ji bude znát i někdo jiný.
Musíme si promluvit.
V naší branži se říká,
že to máme připravené, ale nemáme ten finální trik.
Oba dva chceme ten náklaďák,
ale jenom já vím, kde získat naftu.
Tohle asi není tak moc konverzace, ale spíš co?
Chceš mě napálit?
Zastrašit?
Můj synovec slíbil, že tě sveze.
A já to rád dodržím, ale nejdřív chci vědět,
co to je za symboly.
Jaké? Tyhle?
Je to emblém Univerzity, odkud jsme.
Víš, že se říká, že podvodníka nepodvedeš?
Zvlášť, když je z Las Vegas.
Ať už je za tím kdokoliv, nedělají si legraci.
A jsou blízko.
Viděl jsem tenhle symbol na vrtulnících.
Když je to tak nebezpečné, proč neodejdeš?
Řekněme, že je dobře, že jsem zkontroloval řidičovy kapsy,
když jsme to auto prohledávali.
Našel jsem něco, co ukazuje, že je benzínka blízko.
Teď už máme nacvičeno, jak dostat to, co potřebujeme
a vyhnout se těm hajzlům.
Nám ses nevyhnul.
Vy nejste hajzlové.
Jsou vyzbrojení až na půdu, ve vybavených uniformách.
Vy jste parta dětí v doma vyrobeném oblečení.
-Chci ale vědět... -Co?
Když půjde do tuhého, pomůže nám ten tvůj symbol?
Určitě.
Super. Tak zítra vezmeme tvého parťáka a pojedeme.
Kamkoliv budeš chtít.
Ale nejdřív...
Trochu zábavy.
Někomu to jde tak snadno.
Co?
Začínat znovu.
Hm.
Jo.
Přála bych si vědět, která jeho část lže
a která mluví pravdu.
Je stejný jako my.
Některé věci o sobě odhalíme
a některé skrýváme.
Všechno je skutečné.
Dámy a pánové, vítám vás
na konci světa.
Dr. Belshawová.
Haló.
Ano, stále na tom pracuji, ale...
Samozřejmě.
Bude to vyřešeno, než přijedou.
Dr. Bennett nebude problém. Ani jeho bezpečnostní údaje.
Samozřejmě.