- Jól vagy? - Minden rendben.
Az előző részek tartalmából...
Mégis hogy tervezted azt, hogy megfordulunk?
A Mississippi az utolsó esélyünk.
Most egy-két napig portyázni fogok.
Bárcsak ismerhettem volna az apukádat és az anyukádat!
Láttunk egy terhes nőt anya halálakor.
Megijesztettem, és lelőtte anyát. Én öltem meg.
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer az általunk ismert világ.
Egy világ, ahol voltak háziállatok, otthonok, boltok és kórházak,
munkák és hétvégék.
Aztán minden megváltozott.
Az emberek meghaltak, átváltoztak,
és többé már nem voltak sem élők, sem halottak.
Kitörlődött belőlük mindenféle szeretet, amit éreztek valaki vagy valami iránt.
A szeretet helyét átvette a sóvárgás, egy kielégíthetetlen vágy.
Minden, amiben bíztunk,
a technológiai fejlődések, a mérnöki remekműveink
nem segítettek rajtunk.
Szétmálltak az utak, és a városok kőhalmazokká váltak.
És nekünk, akik az egész előtt születtünk, a világvége jelentette a kezdetet.
Állj meg! Ne gyere közelebb!
- Miért kémkedsz utánunk? - Vissza!
- Ne gyere közelebb! - Hope, állj meg!
- Dobd el a fegyvert, és beszéljük meg! - Nem!
- Maradj ott, nagyfiú! - Elbírnál vele?
Ha kiszúrom a szemét, az elég. Jössz? Kipróbáljuk?
Hagyd őt békén!
Jól van, rendben. Mondom, mi lesz. Ti ott maradtok, én pedig lelépek.
Most már eldobhatod a fegyvert!
És ne próbálkozz semmivel!
Mert esélyed az nem sok van.
Gyerünk!
Elton, Silas! Nézzetek szét, hogy nincsenek-e társai!
Iris! Kutasd át!
Már mondtam nektek.
Egyedül vagyok.
Tudni akarjátok az igazat?
A bokrok közt brunyálva hangokat hallottam.
És úgy döntöttél, kirabolsz minket?
Nincs nála semmi.
- Hol vannak a cuccaid? Mondjuk az ételek? - Nincsenek cuccaim. Semmim sincs.
Nincs itt senki más. Egyedül van.
Hogy hívnak?
Percy vagyok.
Éhes vagy, Percy?
Mike és Tony rendes fickóknak tűntek.
Mike olyan volt, mint egy motoros.
Tetkós. Tele volt varrva mindkét karja.
Tony nem volt annyira vagány.
Szerintem előtte nem ismerték egymást.
De ki tudja? Úgy civakodtak, mint egy házaspár. Mindenen.
Az útvonalon, az ételen, ilyeneken.
Satöbbi.
De mondom, rendesnek tűntek.
Azért kifosztottak.
Mikor történt ez?
Pár napja.
Elmentünk egy telepre. Úgy hallottuk, szeretik az új arcokat. De tévedtünk.
Talán csak nem kedveltek téged.
Sietve távoztunk. Letáboroztunk egy helyen.
Elaludtam, és mire felkeltem, eltűntek az összes cuccommal.
Erről egyezett a véleményük.
- Ezért vagyok itt. - Hogy megedd a babunkat?
Abba a közeli elhagyatott városba, Andersonville-be mehettek.
Visszaszerzem tőlük, ami az enyém.
Adhatok egy tanácsot?
Örülj, hogy életben hagytak! Lépj tovább!
Ez nem a bosszúról szól.
És nem is elvi kérdés.
Vannak pótolhatatlan dolgok.
Ezt megértem.
Ez csak egy kis elővigyázatosság arra az esetre, ha a srác hazudott,
és megjelennek a haverjai.
Adni kellene neki pár dolgot, hogy mehessen az útjára.
Nem úgy tűnt, hogy nagyon sietne.
Azt hittem, hogy nekem annyi.
Wyomingben voltam, február közepén.
Az autópályán gyalogoltam, 60 centis hóban.
Imádkoztam egy menedékért, ahol kivárhattam volna a vihar végét.
Ekkor hallottam meg őket.
Olyan hangosan nyöszörögtek, hogy érezni lehetett a hóban őket.
Láttam már kimúltak hordáit, de ilyet még soha.
Pánikba estem. Próbáltam beülni egy autóba.
De mindegyik zárva volt.
Elfutottál?
Egy rohadt felüljárón voltam.
Akkor mit csináltál?
Felültem egy autó tetejére, és vártam.
- Lószart! - Komolyan.
Azt mondogattam magamnak, hogy a világnak úgyis annyi,
és kár küzdeni az életemért.
Becsuktam a szemem,
és ahogy közeledtek a kimúltak, hallottam a hó ropogását a talpuk alatt.
Nekiestek az autóknak.
Végig kitartottam.
Semmi sem történt.
Aztán felnéztem.
Egy bölénycsorda jött.
Kétszáz bölény ment át a felüljárón.
Életemben nem láttam még olyan szépet. Ezután úgy voltam, hogy:
„A francba a halállal! Ezt túlélem.”
Basszus, ez durva!
Mármint látni egy ilyen dolgot.
Igen. Idekint élve minden valós dolog szürreális.
Akkor tavasszal láttam egy óriáskereket Orlandóban.
Pelikánfészkekkel volt tele.
Kétszáz bölény? Ez csodálatos!
Várj csak! Februárban láttad a bölényeket?
Hogy jutottál át pár hónap alatt Floridába? Lehetetlen.
- Ezt mondtam? Ez egy évvel később volt. - Nem is raboltak ki téged.
- Rosszul mondtam. - Nem!
Számít ez, Hope?
- Nem a kajád és a cuccod lopták el. - Hé, csendesebben!
Hanem a kocsidat. Úgy tudtál olyan gyorsan eljutni Floridába.
Azt lopták el, igaz?
Igaz ez?
Úgy egy éve
láttam egy jégbordán megcsúszó kocsit.
Véletlenül történhetett,
mert a motor még járt, és a sofőr átváltozott...
tudjátok, mivé.
Élőből kimúlttá.
Miért hazudtál? Elmondhattad volna, hogy ellopták a kocsidat.
Ez olyan, mintha egy kincsről mesélnék, és azt kérném, hogy ne keressétek.
Nem csak egy sima teherautó volt.
Több hordó üzemanyag volt rajta. Megütöttem vele a főnyereményt.
- És ha segítünk visszaszerezni? - Iris!
De nem ingyen.
Visszaszerezzük a kocsit, és te elviszel minket egy helyre.
- Hová? - Számít az?
Nem! Kizárt, hogy csak úgy visszaadnák a verdát. Okés? Ez túl kockázatos.
Elkerülnénk az életteleneket, időt spórolnánk,
és nem kéne aggódni a készletek miatt.
Ne várjuk meg Huckot?
- Erősítés miatt. - Addigra lelépnek. A kocsival együtt.
Ketten vannak.
Mi pedig hatan.
De ha van fegyverük, akkor nem számít, hányan vagyunk.
Nem láttam náluk fegyvereket.
De lehet, hogy elrejtették őket előlem,
Megsérülhetünk mi is, ők is.
De élhetünk a meglepetés erejével.
Ha előnyt kovácsolunk belőle, akkor jóval megnőnek az esélyeink.
És ha leléptek a kocsival, és magamra hagytok?
Nem fogunk.
- A szavát adta neked. - Manapság ez nem sokat jelent, cimbora.
Kérlek!
Oda kell érnünk arra a helyre. Ezen múlhat az apánk élete.
Figyu!
Ha el akarnánk lopni a verdád, megtennénk. A segítséged nélkül is.
Már elmondtad, hol van.
Szóval...
Mit szólnátok ahhoz,
ha hajnalban
szereznénk egy verdát?
HB NEMSOKÁRA VISSZAJÖVÜNK
Milyen ember volt?
Egyszerűen remek.
Vasárnap reggelenként bundáskenyeret csinált, énekelt nekem.
Olyan hangja volt, mint aki hörghurutos,
de a Tiny Dancert imádtam tőle.
Várj!
Elton Johnról kaptad a neved?
Ő egy legenda!
Nagyon menő.
Anyám volt a legmenőbb.
Ez segített megismerni őt.
A halált és az elmúlást az élet részének fogta fel. Nem félt tőle.
És mit kezdesz vele? Mármint a könyvvel, miután elolvastad.
Továbbadom valakinek.
Másnak is segíthet az élet nagy kérdéseiben.
Mert ez nekem is tisztázott dolgokat, és nem éreztem tőle egyedül magam.
- Így anyámat sohasem felejtik el. - Segítek befejezni!
Gyűjthetek mintákat, fotózhatok férgeket, ilyenek.
Amivel segíthetek befejezni.
Köszönöm!
Várj csak! Olvastad a Hamletet?
Köszi! Hízelgő, hogy nem nézted ki belőlem.
Hé, nagyfiú! Megcsinálhatom a bakancsod.
Faszénből és fagyantából remek ragasztó van.
Ismersz még hasonló trükköket?
Úgy egy hónapja jöttünk el az egyetemről.
Mégis miért?
Ott van meleg víz, étel, ágyak.
Egy olyan helyről sosem jöttem volna el.
Azért nem volt annyira jó.
Olyan volt, mint egy buborék.
Ha nem vigyáztok, akkor a társaiddal holtan végzitek.
A társaimmal átjutottunk egy halomnyi élettelenen,
és átkeltünk a Mississippin.
Téged kiraboltak, és megküzdöttél egy ággal.
Jobb, ha tudod, hogy jól megvagyunk.
Ha te mondod!
Tudni akarod, igazából miért vagyunk itt?
Az apám miatt.
Elküldték, hogy dolgozzon egy projekten, de most bajban van.
Őt akarjuk megtalálni. Megmenteni.
Mázlid van.
Van kit megmentened.
Az ilyen ritka. Ritkább, mint egy működő kocsi.
Kitalálom!
Nem azért jössz velem, mert imádsz velem trécselni,
hanem mert nem bírod a srácot.
Tényleg nem.
Nem tudom, a többiek miért bírják.
Nos,
nem irányíthatjuk, kit kedvelünk.
Menjünk!
Ezek ők. Az én teherautómban.
Gyere!
Hogy szerezzük meg? Várjunk sötétedésig?
Nem látok semmi mozgást.
Itt kell lenniük. Az előbb vezették a kocsit.
Mindkettőt látnunk kell, mielőtt lecsapunk.
Csapjunk le most!
Ha gyorsak vagyunk, észre sem vesznek.
- A kulcs sincs nálad. - Egy perc alatt elkötöm.
Nem kellene ezt tennünk.
Fogy az idő. Döntenünk kell!
Ti maradjatok itt!
Én fedezem Percyt.
Azt a kurva!
Mi az?
Tony?
- Eldurvult a civakodásuk. - Igen.
Le kell lépnünk innen!
Nyugi! Le fogunk lépni. A kocsival.
- A francba! - Mi az? Mi van?
Egy lemezt csavaroztak a kábelek fölé.
- Basszus! - Mi a baj?
Baszki!
- Te jó ég! - Hé! Mondtam, hogy a túloldalt várjatok!
Menjünk! Nem tudjuk elkötni.
- Kulcs nem volt nála, csak ez. - Mégis mi a francot művelsz?
- Megszerzem a kulcsot. - Ne légy idióta!
Ha el akartok menni, menjetek! Nekem nincs vesztenivalóm.
Visszamegyünk a táborba.
- Várj már! Megőrültél? - Azt mondtuk, segítünk.
Úgyhogy segítek.
Állj meg!
Majd én megyek. Vigyázz erre!
Legyünk óvatosak az épület elejénél,
nehogy visszajöjjön Mike!
- Jól van. - Veletek megyek. Erősítésként.
Ti vigyázzatok a cuccainkra!
Gyertek!
Csak ez nincs eltorlaszolva.
Maradj itt!
Hallottam valamit. Hátulról jött.
Váljunk szét! Te mész balra, én jobbra!
Ha Mike rátámad valamelyikünkre, a másik segít oldalról. Menjünk!
Nem bírom tovább! Bemegyek.
De megígérted Felixnek.
- Nem bízom a srácban. - Nem félhetünk folyton.
Hogy menthetnénk meg apámat, ha mindig másnak kell megmentenie minket?
Most ezzel rám célzol?
- Hogy én... - Nem!
Dehogy! Nem így értettem.
Ez most rólam szól.
Nem állítalak meg.
De a nővéred majd megteszi.
Biztosan van hátsó bejárat.
Jézusom!
Baszki!
- Simán kinyírtál volna? - Aha.
- Mit keresel itt? - Jöttem segíteni.
- Hol van Felix? - A másik oldalon.
- Épp az emeletre indultam. - Menjünk!
Biztos vagy benne?
Azért jöttem.
Menjünk!
Inkább gyalogoljunk! Lassabb, fájdalmasabb, de biztos.
Nem lenne jobb hamarabb odaérni apukádhoz?
Találkoztam vele, mielőtt elment a Polgári Köztársaságba.
Megkértem, hogy olvassa fel anyám írását, és megtette.
Ő motivált arra, hogy befejezzem.
- Tényleg? - Igen.
Sosem találkozott anyámmal, de csodálta a kutatását.
Igazából rá emlékeztetett.
Tintafoltos ujjak, három csésze az asztalán, kihűlt kávéval.
Az ilyen apróságokat nem akarom elfelejteni.
Elton!
- Inkább koncentráljunk, ne beszélgessünk! - Jól van.
Várj!
Hé!
Ott a cuccom!
Keresd meg Felixet! Indítsátok a kocsit! Mindjárt megyek.
- Nem éri meg! - A fenéket!
Kiraboltak. Visszaveszem a cuccomat, és kirabolom őket.
Hé, Mike! Ne!
- Mi volt ez? - Talán megtalálták Mike-ot.
Percy!
Nézzük meg, jól vannak-e!
Nem is tudom. Azt mondtuk, hogy őrködni fogunk.
Ellopta a cuccainkat!
- A halott pasas? - Anyám könyve a táskámban van!
Percy! Mit csinálsz?
Hé! Állj meg! Hé!
Menj!
Segítség!
Iris!
Hope? Nem tudok kimászni, túl magas.
Nyugi! Már jön Felix és Silas. Jól vagy?
Megvagyok, csak...
Iris! Megsérültél? Mi a baj? Iris!
Iris! Itt vagyunk. Mindjárt kihozunk!
- Kettő, három! - Felix!
- Tarts ki, Iris! - Gyerünk már!
Hope!
- Bent vagyunk, Iris! - Felix, segíts!
- Felix! - Gyerünk! Mozgás! Tartsátok fel őket!
Hope!
Felix!
Szálljatok be! Jönnek a kimúltak!
- Gyerünk! - Mozgás!
Gyerünk!
Mondtam, kölyök! Jótett helyébe jót várj!
Ez miféle jótett volt? Átvertetek minket!
Igen, ez igaz.
De visszajöttünk, mert láttuk a kimúltakat.
Vigyük a verdát, és hagyjuk őket itt eledelnek!
Megmentettünk titeket.
Amikor megláttuk a kimúltakat, visszafordított az unokaöcsém.
Örüljünk, hogy meggondoltátok magatokat a rablás után?
Idekint örülhetnék ennek is.
Figyeljétek a golyót!
Ez alatt van!
Mi van? Nem! Ez durva. Alatta volt.
Szóval profi szélhámos vagy?
Ifjú hölgy! Tizenöt éven át én voltam Tony Delmado,
az állandó illuzionista a Las Vegas-i Pair-a-Dice Hotelben.
- Csak bűvészmutatványai voltak? - Egy rajongó! Ez bejön.
Mindenfélét csináltam.
Illúziók, kártyatrükkök. Még hasbeszélő is voltam.
Ami eléggé hasznosnak bizonyult a világ jelenlegi állapotában.
Még mindig a show-bizniszben vagyok.
Egy apró jutalékért cserébe előadást tartunk bárkinek.
Ezért kell a tökéletes maszkírozás.
- És te vagy az ő segítője? - Tony nevelt, miután anyám lelépett.
Percy gyorsan tanul. A homokozóban is csalt játék közben.
Így szerezzük meg azt, ami kell, erőszak nélkül.
Ez igen! Kitüntetést érdemelnétek.
Szia!
Örökké haragudni fogsz rám?
Örökké.
- Ne csinálj úgy, mintha érdekelne! - Nem gondoltam, hogy tudsz cinikus lenni.
Én az vagyok, akinek mutatom magam.
Tudod, mi a legrosszabb?
Azt hittem, jók az ösztöneim.
Jól hitted.
Visszajöttél segíteni nekem.
Már egy tucatszor eljátszottuk ezt.
Az emberek mindig elrohannak a kulccsal. De te nem mentél el.
- Ez hogy jön ide? - Úgy gondoltad, engem érdemes megmenteni.
Ezért jöttem vissza.
Mert olyan akarok lenni.
Most...
be kell bizonyítanom, hogy lehetek olyan, mint te.
Szia! Szívesen elolvasnám anyukád könyvét.
Ha megengeded.
- Megtennéd? - Igen. Még szép!
Talán én voltam az utolsó a világon, aki még látta őt.
És aki ismerte. De...
Legalább így más is megismerheti őt.
Beszélnünk kell.
Ahogy az illuzionisták mondják:
kész a mutatvány, de nincs mivel előadni.
Mindketten akarjuk a kocsit, de csak én tudok üzemanyagot szerezni.
Nem akarsz tárgyalni a dologról?
Át akarsz verni? Meg akarsz fenyegetni?
Percy egy fuvart ígért nektek, amit be is tartunk, de előtte
mesélhetnél arról a rendfokozati jelzésről.
Erről? Ez az egyetem emblémája, ahol élünk.
Egy szemfényvesztőt ne akarj átverni! Főleg olyat, aki Vegasból jött.
Tudom, hogy az a csoport nem cicózik, és hogy közel vannak.
Láttam helikoptereket ugyanezzel a szimbólummal.
Ha veszélyesnek tartod, lépj le!
Átnéztem a sofőr zsebeit, amikor átkutattuk a kocsit.
Kiderült, hogy van a közelben egy üzemanyag-töltőállomás.
Bevett módszerünk van dolgok megszerzésére,
és seggfejek kijátszására.
- Minket nem játszottatok ki. - Ti másak vagytok.
Állig fel vannak fegyverkezve,
ti pedig csúzlikkal játszó gyerekek vagytok.
- Egy valamit tudni akarok. - Mit?
Hogy ha slamasztikába kerülünk, kisegítene minket az emblémád?
Még szép!
Szuper. Akkor holnap elmegyünk a barátodért, és útnak indulunk.
Oda, ahová menni akartok.
De előtte
jöjjön egy kis szórakozás!
- Néhány embernek olyan könnyen megy. - Mi?
Az újrakezdés.
Igen.
Bárcsak tudnám, melyik oldala volt hazugság,
és melyik volt igazi!
Ugyanolyan, mint mi.
Van olyan oldalunk, amit másoknak mutatunk,
és olyan, amit elrejtünk.
De mind igazi.
Hölgyeim és uraim! Kezdhetünk?
Üdvözlünk mindenki a világvégén!
AMIT AZ ISMERETLEN DOLGOK VILÁGÁBAN A FEJLETT IMMUNOLÓGIÁRÓL TUDNI KELL
APA! GYORSAN MENTSD MEG A VILÁGOT, ÉS GYERE HAZA! SZERETÜNK. IRIS. HOPE.
Dr. Belshaw.
Halló?
Igen, még dolgozom rajta, de...
Természetesen.
Elintézem, mire megérkeznek.
Dr. Bennett nem jelent majd gondot. A védelmezői sem.
Persze!
Köszönöm, alezredes! ajd gondot. A védelmezői sem.