Anterior în The Walking Dead: World Beyond...
Știm unde e tata.
Tatăl tău m-a rugat să rămân și să am grijă de tine și de Hope,
așa că Will mi-a luat locul.
Dacă am putea descifra asta, am putea afla mai multe despre ARC.
Avem mai multe șanse de a-l salva pe tata.
Silas nu este un criminal.
Trebuie să ne uităm la fapte.
Dar Percy?
L-am căutat. Ore întregi.
Plec să mă alătur lui Silas.
Te-am mințit, Elton.
Nu am știut până nu am văzut poza din carte.
Du-te să te speli. Vom asculta raportul.
- Și ia ăsta. - E al tatei?
Poftim. Trebuie să-ți fie foame.
Fără salată! Ți-ai amintit.
Deci...
- Cum merge cu resursa? - Bine.
Încă nu e pregătită pentru integrare.
Nu mai putem aștepta prea mult.
Nu ar trebui.
Cu cât îți ia mai mult, cu atât ești mai expusă la o eventuală investigație,
oricât de mici ar fi cheltuielile.
Dacă cineva se îndoiește de mine, să le reamintești ce mi-am făcut la față.
La braț.
Câte zile am stat pe nenorocita aia de plută.
Toate astea pentru a câștiga încrederea celor din Omaha.
Spune-le asta și apoi să se ducă la dracu'.
Jennifer...
O să iasă. Voi avea eu grijă.
Am nevoie doar de mai mult timp cu fata.
ITHACA 113 km SYRACUSE 170 km
Mai sunt și alții cu noi.
A fost inevitabil.
Nimic nu e inevitabil.
Este esențial să rămână singură, să o izolezi de ceilalți.
- Știu. - Deci asta vei face.
Fă orice e nevoie pentru a realiza asta.
Dacă tu nu poți, o vom face noi.
Ai spus că cei din RC nu au vrut să mai investească în asta.
Nu vrem. Eu nu vreau. Dar vreau să aibă succes.
Și pentru tine.
De aceea le-am dat fetelor harta.
Continuă în același fel.
Da.
Mulțumesc pentru sandviș.
În regulă, odihnește-te bine, Jennifer,
și, te rog, ia ăsta înainte să pleci.
De ce?
Tata ne-a părăsit.
Dar ne-a lăsat ăsta.
Și ne-a ajutat să ne regăsim.
Tefere și nevătămate, în ciuda tuturor lucrurilor.
Poate o va face din nou.
Ce-a fost asta?
Cât de departe ziceai că e locul ăsta?
Cam la 1,5 sau 3 km în spate. E un adăpost.
Cine știe, poate vom găsi ceva cu care să reparăm cauciucul.
Bun. Mi-a înghețat fundul.
- E frig în seara asta. - Da.
- N-a mai fost așa de rece. - Știu ce faci.
- Vorbesc despre vreme. - Vrei să spui cât de frig e,
ca să mi-i imaginez pe Elton și Silas singuri.
Sunt îngrijorată, și știu că ești și tu...
Bineînțeles că sunt!
Nu poți răsuci cuțitul în rană mereu.
- Nu pot să nu mă gândesc că noi... - Nu-mi place cum a mers cu Silas,
și mi-e teamă că Elton va îngheța de moarte în costumul său...
- Atunci de ce nu vrei să vorbești? - Pentru că...
Am petrecut ore întregi căutându-l și nu l-am găsit.
Nici pe Silas. Ei nu vor să fie găsiți,
- ...nu mai putem face nimic. - Ferește-te.
Poate că e karma.
Ce?
Am spus că poate că e karma.
Ca noi să mergem mai departe fără Silas și Elton.
Felix...
Ce?
Bine, las-o baltă. Uită că am spus ceva.
De când crezi tu în karma?
Așadar, cum ai ajuns în Omaha?
Nu-mi amintesc prea multe.
Nu scrie în dosarul tău?
Huck, nu?
E o poreclă.
„Cicatrice” era luată, așa că...
Pot să te ajut?
Sunt aici pentru a efectua o investigație de securitate.
Amuzant, pentru că asta fac eu.
Atunci cred că te poți opri.
- Pot să întreb cine te-a desemnat? - Dr. Bavolar.
Această solicitantă a fost trimisă de poliția din Omaha
pentru că e un fost soldat.
Știu cine e.
I-am citit dosarul.
Mă ocup de autorizațiile de acces
de patru ani.
Fără niciun ajutor.
Da, dar nu ai un doctorat în psihologie criminală
și nici master în psihologie comportamentală.
Sau ai?
Nu. Are sens ca securitatea să vrea un specialist în psihologie.
Îmi pare rău. Nimeni nu mi-a spus.
Dr. Bavolar s-a gândit că vom face interviul împreună.
M-ar ajuta să am cu mine pe cineva cu experiența ta.
- Will Campbell. - Huck.
Vei face niște teste psihologice azi.
Nu pot da vina pe mama și să încheiem cu asta?
Stați așa. Se pare că avem ceva.
Ține lumina fix.
Ce naiba? Toți sunt prinși în ceva.
E sârmă ghimpată.
Va trebui să trecem pe lângă ei. Aveți grijă.
Ești bine?
- Da, sunt bine. - Felix!
Huck!
Voi elibera o cale. Urmați-mă.
Felix, ești bine?
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Doar m-am zgâriat puțin în sârmă.
Ești sigur că asta e tot?
Sunt bine. Hai să ajungem la destinație.
PENTRU ELTON, MICUL MEU EXPLORATOR
Alo?
Tu...
Cum naiba m-ai găsit?
Cu cât găsim mai repede ceva de cauciuc, impermeabil,
cu atât mai repede putem porni la drum.
ARȚARUL ROȘU - NU-I MOMENT CA PREZENTUL SĂ TE GÂNDEȘTI LA VIITOR
Locul ăsta pare bântuit.
Toată lumea e bântuită.
Probabil au plecat de aici. Dar tot trebuie să fim atenți.
Hai să verificăm!
Haide, Hope. Tu ești cu mine.
Pa.
Haide!
Nu mușc.
Voi fi sinceră,
uneori mi se pare că mă eviți, puștoaico.
Am noroc că te-a găsit Hope.
Ai fi putut să te antrenezi și tu cu noi.
Nu m-ai rugat niciodată.
Hope avea nevoie de așa ceva. Structura, disciplina...
Era interesată doar pentru că voia să se furișeze la Omaha.
Știai asta, nu?
Da. Clar.
E o nebunie cât de diferite sunteți voi două.
Ai învățat în câteva săptămâni ce a învățat Hope în câteva luni de pregătire.
Când aveam 16 ani, eram exact ca ea.
Nu știam nimic.
Dar tu? Ca tine voiam să fiu.
Disciplinată. Cu principii.
Discursul pe care l-ai ținut înainte să pleci.
Că nu ai încredere în RC.
Înțeleg.
Dar poate...
Poate că situația tatălui tău nu este atât de rea pe cât credem.
Ce te face să spui asta?
Nu știu, doar mă gândesc cât de ușor este să te stresezi uneori.
Mai ales cineva deștept ca tine.
Să ne continuăm căutarea.
Camera aia nu e pentru noi.
Oamenii care locuiau aici... Sunt încă aici.
Dar nu mai trăiesc.
Mă duc să verific jos.
Casa asta nu e bună, n-am găsit nimic.
Trebuie să lăsăm mașina și să facem restul călătoriei pe jos.
Ești sigură?
Sunt sigură.
La 145 km nord-est e un teren muntos.
Piciorul tău e bine? Te bagi la niște alpinism?
Da, bine.
Mă duc după fete. Ne întâlnim în față în cinci minute.
Știi, ți-ai lăsat geaca la mine acasă.
E cea veche.
Nu te speria, nu e ca și cum aș fi adus periuța de dinți.
Taci din gură!
O să fac clătite dacă pregătești cina.
Ca și făcut.
Știi ce îi lipsește locului ăstuia?
Pahare de vin
prosoape decente, un prăjitor de pâine, un covor nou...
Nu știu, poate o lampă.
Da. Și...
Un câine.
Da... Nu.
Azi se organizează un târg unde poți adopta, în zona de est.
- Dacă văd un cățeluș... - Am spus nu.
Bine... Ce-i cu tine?
Ești cam iritat în ultimul timp.
Leo mi-a spus aseară
că vrea să stau acasă și să am grijă de fete cât timp e plecat.
Și... e ceva rău? Dacă te alăturai echipei sale de securitate,
ai fi fost plecat luni de zile, poate ani.
Știi că el crede că ești bun pentru mine, nu?
E un om deștept!
Dacă el vrea să rămân doar din cauza noastră? Pentru că...
Ești fericit.
Și ai voie să fii, în caz că nu știai. Poftim.
Îi datorez totul.
Nu era obligat să mă salveze, nu?
Dar a făcut-o.
- Și dacă i se întâmplă ceva... - Nu i se va întâmpla nimic.
Cu excepția lui Huck.
Poate. Tu și cu mine suntem, în mod evident, cel mai bine echipați pentru...
Bine, atunci roagă-l pe Leo să mergi.
Nu pot să-i cer să merg.
M-a pus să-i promit că voi avea grijă de Hope și de Iris.
Deci nu poți rămâne, nu poți merge,
ești nefericit oricum.
Nu ai încredere în nimeni altcineva ca să aibă grijă de lucruri.
Vrei să controlezi tot, n-ai încredere nici în mine să-ți fac o cană de cafea.
Despre ce vorbești?
Doar pentru că cineva ți-a salvat viața
nu înseamnă că trebuie să ți-o trăiești pentru el.
Ai de gând să-mi spui de ce faci asta?
O să mor, știi asta, nu?
Trebuie să încerc să te salvez.
De ce?
Vântul m-a... M-a adus la tine.
E un semn că trebuie să te salvez, așa că asta voi face.
Vântul...
Nu poți lupta cu asta.
L-a luat pe tatăl tău.
Și pe mama ta... Rahatul ăla a distrus-o ca un uragan.
S-a speriat, a tras în oameni...
Taci din gură!
Taci din gură. Eu nu sunt mama mea, nu sunt deloc ca ea.
Cum rămâne cu Hope? Ești ca ea?
Era mică.
Mama nu are nicio scuză.
Ei bine...
Dacă ești pornit să mă salvezi,
îți sugerez să afli unde am hemoragie.
Bandajează-mă până nu rămân fără sânge.
De fapt tu nu vorbești acum.
Este o reacție de stres care se manifestă...
Bla, bla, bla... Știi ce cred eu?
Cred că ești speriat.
Cred că ți-e frică
să afli ce mi-a făcut prietenul tău Silas cu cheia lui.
Nu.
Nu sunt speriat.
Surpriză, Astronautule.
Am fost împușcat.
E un fel de baricadă.
Se pare că mai e una dincolo de ea.
Ar trebui să ocolim.
E o alee pe partea cealaltă. Haide.
Ne descurcăm.
Ține pasul, Carlucci!
Bine.
Rahat!
Liniștiți-vă. Nu e chiar așa de rău. Aici.
Bine.
Să mai aruncăm o privire, să vedem dacă s-a înrăutățit.
Tot nu înțeleg. Cum de e așa de rău de la căzătură?
Nu de la asta. Noaptea trecută, cu zombii,
m-am tăiat în sârma ghimpată.
- Apoi l-ai scrântit când ai sărit. - Da.
Ar fi trebuit să vă spun.
Da, ar fi trebuit.
- Am fi putut încetini. - Îmi pare rău.
Bine?
Scuze.
Nu e chiar atât de rău.
Am început oricum să iau antibiotice înainte de plecare
și pot face față durerii. Nu e mare lucru.
Se va vindeca. Ne descurcăm.
Da...
Poate găsim ceva ca să-ți facem o cârjă.
- Să îl forțezi mai puțin. - Da, să mergem să ne uităm.
Iisuse, Felix.
Nu poți să pleci nicăieri o vreme, știi asta.
Cine ar fi știut că avem doi șefi bucătari?
Morcovii ar mai fi trebuit lăsați.
- Eu am făcut morcovii. - Eu... cred că sunt grozavi.
Am auzit
că Romano va mai fi însoțit de o persoană, în echipa de securitate.
Da, așa e.
M-am gândit că ar putea fi Dwyer,
dar am întrebat-o și a spus că nu e ea, așa că...
Mă mir că nu te întreabă direct pe cine vrei.
Eu sunt.
Ce?
Fetelor, puteți să aduceți desertul?
- Da. - Da.
Nu înțeleg.
- De ce faci asta? - Nu e vina lui.
Am cerut eu să merg.
Will mi-a spus că asta vrei tu de fapt,
dar ți-a fost prea frică să spui, așa că eu...
Felix.
Am vrut doar ce e mai bine pentru tine.
Da...
Mă duc să văd ce fac fetele.
Mă duc pentru tine.
Așa, nu mai trebuie să-ți faci griji pentru el.
Și, poate, când mă întorc...
situația va fi diferită.
Adică vrei ca eu să fiu diferit, nu?
Te iubesc, Felix.
Te iubesc atât de mult!
Dar nu trebuie să îi cari doar tu pe toți ceilalți.
Trebuie să găsești un mod să n-o mai faci.
Învață să ai încredere și în alții.
În mine.
Haide, Percy.
Te rog, trezește-te.
Cine ți-a făcut asta?
A fost...
Mai contează cine a făcut-o?
Sunt o născocire a imaginației tale.
Ce-i rahatul ăla pe care mi-l pui?
E o cataplasmă. Ar trebui să scoată infecția,
presupunând că nu e ceva grav, cum ar fi stafilococ sau MRSA.
Să nu ne gândim la asta.
Îți pierzi timpul, puștiule.
Uită-te la mine, Reiatule.
- Sunt pe moarte. - Ba nu ești.
Nu s-a terminat.
Zău? Uită-te în spatele tău.
M-am săturat să tot caut chestii pe aici.
Ce facem, mai exact?
Știi ce facem.
Felix nu mai poate să meargă nici măcar un kilometru,
darămite până la unitatea de cercetare.
Dacă nu poate fugi de zombi...
Felix ne protejează de luni de zile, acum îl protejăm noi.
Și dacă săptămâna de întârziere
este diferența dintre viața tatei...
Hope, ce vrei să spui? Că ar trebui să-l abandonăm?
Nu asta vreau să spun, eu doar...
Trebuie să găsim o soluție.
Nu-l părăsim, Hope.
Îmi doresc uneori să am o hartă ca să te înțeleg.
Oricum o să mor.
Ba nu. Te voi salva.
E în regulă.
E în regulă să pleci și să te salvezi.
Nu o voi face, nu sunt ca ea.
Elton.
Ascultă-mă. Uită-te în jur.
Pentru mine s-a terminat.
Dar nu și pentru tine.
E în regulă. Mai avem un minut.
Haide.
Ce lume nebună, nu?
Plină de oameni buni care ne dezamăgesc uneori, dar...
E a naibii de frumoasă.
Nu mai ești doar tipul din spatele camerei, Elton.
Acum, ești o parte din ea.
Nu e cum ar trebui să fie.
Niciodată nu este.
Faptul că nu ai vrut să mor...
E un lucru nobil.
Încercarea de a salva un tip care probabil e deja mort?
Nu merită.
Acum poți trăi, Elton.
Salvează alți oameni de acum înainte.
Alți oameni care pot trăi pentru a schimba lumea.
Nu schimbă nimeni lumea.
- Mai avem doar 15 ani până la... - Până la extincție?
Ești sigur de asta?
Sunt. Mama mea a studiat...
Cred că mama ta avea mai multă încredere în oameni decât crezi tu.
Dacă ea chiar credea că se va termina,
de ce a avut un fiu?
De ce să o aibă pe sora ta?
Cred că,
în ciuda a ceea ce a scris în manuscris,
în adâncul sufletului
ea credea că lumea are o șansă, dacă luptă.
Te așteaptă o lume mare și frumoasă, Elton.
Du-te.
Luptă pentru ea, fii curajos.
Ea știa că poți.
Nu.
Transportul spre Omaha e gata de plecare?
Da. Un elicopter ARC îi va lua de acolo.
Unde e sora ta?
Nu vine.
E încă supărată că plec.
Îți aduc restul bagajelor.
Îmi pare rău pentru Hope.
Da...
Îmi tot spun că...
furia este doar încercarea sufletului de a evita tristețea.
Unii nu suportă să-și ia rămas bun.
Da...
Nu are rost să încerci să fugi de durere.
O să stea acolo, cu răbdare,
așteptând să obosești și să nu mai fugi.
Îmi faci și mie o cană?
Romano așteaptă jos cu transportul.
Da, păi...
Romano poate aștepta, nu?
Mă gândeam că ar fi mai ușor să mergem pe autostrăzi.
Nu.
Ne ținem de planul inițial.
Dar tu nu poți să mergi pe jos.
Da.
Vii cu noi.
Nu aveți nevoie de mine.
Eu o să vă întârzii, o să vă pun în pericol.
Bineînțeles că avem nevoie de tine.
La început, da, dar acum nu mai aveți.
Ești mai mult decât capabilă, Iris.
Chiar ești.
Eu cred în tine.
Cred în persoana în care te-ai transformat.
În care te transformi.
Felix...
Plecăm mâine dimineață la prima oră.
De îndată ce aflăm ce e cu Leo, ne vom întoarce.
Da.
Bine.
Nu-ți face griji pentru noi.
Ne descurcăm.
Da.
Știu.
Te iubesc, Huck.
Da.
Așa cum te iubesc și eu pe tine.
Să ai grijă, bine?
E o porcărie.
Lasă-mă pe mine.
E greu, dar uneori trebuie să luăm decizii care sunt...
Nu! Asta nu ar trebui să fie o decizie. Nici nu ar trebui să discutăm!
Uită-te bine în adâncul sufletului.
Fără prostii.
Fă-o și vei vedea că scopul tău e să-l găsești pe Leo.
Pe tatăl tău.
Chiar crezi că ar trebui să plecăm fără Felix?
E un pericol pentru sine însuși.
Dacă rămâne aici, e în siguranță.
Trăiește.
Nu asta vrei?
Hei.
Tu și Huck sunteți destul de apropiate, nu?
Da, de ce?
Ce ți-a spus despre viața ei de dinainte?
A fost în armată.
Mama ei a murit când era mică.
Au găsit-o pe o plută. De ce mă întrebi?
Și dacă nu putem avea încredere în ea?
- Ce? - E ceva în neregulă cu ea.
De unde ți-a venit ideea asta?
Mă gândesc la asta de ceva vreme, pur și simplu nu-ți pot explica.
Atunci nu o face.
Ceea ce spui este o nebunie.
Uită-te cât de repede a renunțat la Felix.
Huck nu vrea să-l părăsească pe Felix, dar trebuie să o facem.
Ce nu pricepi?
Acum nu mai e de încredere
pentru că e dispusă să facă alegeri dificile?
Nu asta vreau să spun.
Spun că am un sentiment ciudat și vreau să ai încredere în mine.
Huck mi-a fost alături în moduri pe care tu nu le înțelegi.
Mi-a salvat viața.
Nu m-a judecat niciodată.
Vrei să spui că eu am făcut-o?
De când ți-am spus cum a murit mama, te uiți altfel la mine.
Ne prefacem că e la fel, dar nu e.
Totul s-a schimbat între noi.
Indiferent cât de mult ne prefacem că nu e așa.
Huck mă ascultă.
Mă înțelege.
Și... Da,
i-am spus totul.
Ce naiba se întâmplă cu tine?
Poate că nu mă cunoști așa bine cum crezi.
Aveai de gând să pleci în Omaha?
Aveai măcar de gând să-mi spui?
Nu.
Trebuie să vorbim.
E miezul nopții, fetițo.
Trebuie să plecăm. Chiar acum.
Iris nu merge mai departe fără Felix, iar el doar o să ne întârzie.
Lasă-mă să-mi iau lucrurile.
Alo?
Felix? Cineva?
Vrei să-ți car bagajul?
Mulțumesc.
Nu e mare lucru.
Am cărat bagaje mult mai grele ca ăsta.
Nu.
Îți mulțumesc că ai încredere în mine.
Sunt mai puternică decât am fost vreodată,
și asta datorită ție.
Mulțumesc, Hope.
Mă bucur că simți asta.
Acum dă-mi o secundă, bine?
Haide, Felix, răspunde.
Te rog.
Alo? Felix?
Elton?
Tu ești?
Da, eu sunt. Sunt cu Percy.
Ce?
L-am găsit pe Percy, dar e rănit.
- Spune-mi unde ești. - Suntem pe undeva...
la 16 km sud-vest.
Ți-ai revenit! Uite, încerc să chem ajutoare.
Nu.
Ea e cea care m-a împușcat.
Elton?
Elton.
- Felix. Au plecat. - Ce?
Hope. Huck. Nu le găsesc, nici pe ele, nici lucrurile lor...
Ne-au părăsit pur și simplu?
Regreți c-ai făcut asta?
Deloc.
Îmi doresc uneori să am o hartă ca să te înțeleg.
VALEA MICĂ
AGENT IMPLANTAT PLUTĂ ÎN DRUM SPRE NY CU RESURSĂ+PATRU, CARE POT FI SACRIFICAȚI
Unde e arma mea? LUTĂ ÎN DRUM SPRE NY CU RESURSĂ+PATRU, CARE POT FI SACRIFICAȚI