Anterior în The Walking Dead: World Beyond.
Dr. Bennett nu va fi o problemă. Nici echipa lui de securitate.
I-am ucis pe Percy și pe Tony. Sunt un ucigaș.
Este esențial să o izolezi de ceilalți.
L-am găsit pe Percy, dar e rănit.
Spune-mi unde ești.
Nu. Ea e cea care m-a împușcat.
Huck mi-a fost alături în moduri pe care tu nu le înțelegi.
E ceva în neregulă cu ea.
Unde e arma mea?
Leo, Kari, faceți cunoștință cu fiica voastră, Iris.
Vrei să o ții brațe?
Leo, e absolut perfectă.
Bună!
Hei!
Cine e domnișoara aceasta?
Hope. Au avut grijă una de cealaltă din momentul în care s-au cunoscut.
Din momentul în care v-am văzut pe amândouă,
am vrut doar să vă protejăm.
Știam că, dacă noi n-am fi putut, v-ați fi protejat una pe cealaltă.
Îl contactez pe dr. Bennett.
Sindromul Creierului Distrat se manifestă din nou, îmi pare rău.
Mă gândeam la fete.
Leo, tu...
Nu trebuie să-ți ceri scuze pentru că ți-e dor de fiicele tale.
Eu doar...
cad pe gânduri când îmi imaginez ce fac ele.
Le iubești atât de mult!
Și este unul dintre lucrurile pe care le iubesc la tine.
Asta și...
incredibilul sindrom al Creierului Distrat.
Prefă-te că ești cu ele acum.
Ce ai face într-o seară de marți, la 20.30?
Bine.
Sunt sigur că Iris ajută pe cineva
sau lucrează la o temă de la școală.
Și Hope...
Sunt sigur că e cu prietenii și intră în tot felul de belele.
A naibii chestie se tot blochează.
Cine dracu' ești?
N-ar fi trebuit să vii.
Am urmărit fumul, sperând că ești tu.
Cum te simți? Ești bine? Ți-am adus ghiozdanul,
ți-am găsit căștile și casetofonul și...
Am mai găsit ceva.
Doar ca să știi, mă simt grozav.
În regulă.
Da!
Se potrivește de minune!
Tot nu-mi vine să cred că au plecat fără să-și ia rămas bun.
Uneori e mai ușor.
Hope nu părea în apele ei ieri.
Era foarte supărată, încerca să provoace o ceartă.
Ai idee de ce?
I-am spus ceva ce nu voia să audă.
Da?
I-am spus că eu cred că e ceva în neregulă cu Huck.
Că nu am încredere în ea.
Și de ce ai spune așa ceva?
Pentru că este adevărat.
Huck are propria ei armă, o mulțime de gloanțe, de ce să o ia pe a ta?
Ceva e în neregulă cu ea.
Uite...
Doar pentru că Silas nu este cine credeam că e,
nu înseamnă că Huck nu e Huck.
- Știu că nu vrei să auzi asta... - Te porți de parcă ar fi o străină.
Poate că și este.
Nu pot scăpa de senzația că ascunde ceva, că...
Că...
Există o singură cameră în casa asta în care nu am căutat.
Huck a spus că era plină de cadavre.
- Spune-mi cine ești! Spune-mi! - Despre ce naiba vorbești?
Hope, haide, lasă pistolul deoparte și hai să vorbim.
Am decodificat numerele alea.
Știu că ești de la ARC, dar vreau să o spui tu!
E o nebunie.
Ce ești tu, un fel de spion?
Povestea despre faptul că te-au găsit pe pluta aia,
toate alea au fost un plan ca să intri în Omaha?
Să te prefaci că ești altcineva?
Sunt aceeași persoană care am fost mereu.
Dacă vei pune arma deoparte, îți pot explica.
Știu că nu vrei să tragi cu ăla.
Nu vrei să mai rănești pe nimeni.
Nu ca înainte.
În acea noapte, cu mama ta...
Treaba e că,
dacă mă omori, tot vor veni după tine.
Deci recunoști. Ești una dintre ei!
Da.
Sunt.
Știai asta și tot ai venit cu mine.
Probabil fiindcă o parte din tine știe că sunt de partea ta.
Să te ia naiba!
Am venit cu tine pentru ca Felix și Iris să fie în siguranță.
În clipa în care ai spus că vii cu mine,
am știut că eu sunt „resursa”, ce naiba o mai fi și asta,
și că ei erau cei care pot fi sacrificați.
- Ceilalți ce știu? - Nimic!
Deci tu și restul nemernicilor ăia îi puteți lăsa naibii în pace.
Îți amintești antrenamentul?
Am zis că, pentru a supraviețui în afara zidurilor, trebuie să iei decizii rapid...
Ce ai de gând să faci, Hope?
Lintea era răsfiartă, nu-i așa?
Deloc.
Am mâncat două porții și mai am loc de cel puțin una.
Ai vreo veste de la dr. Abbott, de când s-a întors în Portland?
Nimic.
Ne-a părut rău că l-am pierdut.
A fost foarte brusc.
Înainte de a pleca, spunea tot timpul cât de mult îi place aici.
Șansa de a modela cele mai bune minți științifice tinere...
Știu.
Se pare că i-au spus că sora lui nu se simte bine.
Domnule, poftim...
- Porția suplimentară de linte. - În regulă.
După cum ați cerut.
Doar că...
Știam eu, e groaznică!
Dar tu ești incredibilă.
Ei bine, sunt.
Dar gata cu minciunile, bine?
Gata cu minciunile.
Au fost groaznice.
Hope. Haide.
Trebuie să mă lași să-mi iau parul.
Nu am de gând să te rănesc, jur.
Lasă pistolul jos ca să putem lupta cu aceste chestii. Împreună.
Hope, lasă-l jos. Sunetul va atrage și mai mulți.
Păzește-ți spatele.
Folosește bazele, așa cum ți-am arătat.
Lucrează la unghiuri.
Ai încredere în tine.
Te descurci, fato.
Sfinte Sisoe!
Ești sigură că asta e camera în care Huck...
Sunt sigură.
Am fi putut folosi astea pentru a-ți trata glezna.
Sau pentru a repara cauciucul.
- Huck n-a vrut s-o facem. - Nu are nicio logică.
De ce a plecat cu Hope?
Nu știu.
Doamne.
Dar, când le prindem din urmă, poți să o întrebi chiar tu.
Pur și simplu l-a împușcat.
Eu am fugit,
crezând că eu urmez.
Am crezut că nu pot striga după ajutor fiindcă poate erați implicați cu toții.
Huck e cea cu mâinile pătate de sânge.
Pentru ce i-a făcut unchiului meu.
Mie.
Dar...
De ce? Cum?
Nu știm.
Dar știm că nu ai fost tu.
Nu ai fost tu, Silas.
Nu am făcut-o eu.
Nu.
Nu, nu ai făcut-o.
Nu ești un monstru, Silas.
N-ai fost niciodată.
Nici măcar pe departe.
Unde e Iris? Unde e Hope? Sunt...
Sunt cu Huck?
Trebuie să le salvăm.
La naiba, fato.
Ți-ai învățat exercițiile.
Tot antrenamentul ăla...
Vezi ce poți face abia când te folosești de el.
Pistolul a dispărut.
Ar trebui să mergem mai departe.
Am crezut că ai venit la mine ca prietenă.
Așa am făcut.
Îmi pasă de voi toți.
Atunci de ce ei pot fi sacrificați?
Nu trebuia să fie atât de complicat.
Adevărul este că...
Tatăl tău nu e în pericol.
Niciodată nu a fost.
Ultimele două mesaje pe care le-a trimis, în care spune că are probleme?
Nu erau de la el.
Erau de la mine.
Ce?
Am crezut că e cea mai ușoară cale să te fac să pleci de la universitate.
RC a aflat despre mesaje și le-a interceptat pe celelalte.
Așa că am profitat de asta.
Am vrut ca tu să vrei să mergi.
Să văd dacă vrei.
Credeam că ești destul de puternică.
Am avut dreptate.
M-am gândit că sora ta ar încerca să te facă să te răzgândești,
tu ai fi venit la mine,
iar noi două am fi plecat.
Doar noi două.
De ce?
Erai convinsă că lumea urma să se sfârșească,
așa că te-am învățat să lupți.
Aveam nevoie să vezi pentru ce merită să lupți.
Și pentru ce merită să lupți?
Civilizație.
Un viitor.
Același viitor pentru care luptă Republica Civică.
Sigur, puteam să te aducem aici ușor.
Dar să te fac să vezi lumea corect?
Să înțelegi că ceea ce lucra tatăl tău e important?
Asta avea să dureze mult mai mult.
Ar fi fost mai ușor dacă eram doar noi două.
Dar ai venit să vezi.
De ce e mereu vorba de imaginea de ansamblu.
Binele suprem.
ARC își ia misiunea în serios, trebuie să o facă.
Este în joc viitorul lumii.
Și să vină alții, să afle unde sunt?
Să nu te lase să vezi ce trebuie să facem pentru a-l salva?
Nu ar fi mers.
Din cauza asta ceilalți puteau fi sacrificați.
Am făcut tot ce am putut
ca să divizez grupul fără să rănesc pe nimeni.
Totul.
Tony și Percy.
Tu ai fost?
Așa ne-ai divizat?
Camionul, hărțile...
Mai aveam două zile și ajungeam la poarta RC.
În clipa în care locația lor ar fi fost compromisă,
se termina pentru toată lumea.
Asta a trebuit să fac pentru a împiedica acest lucru.
I-ai ucis!
Pentru a-i salva pe ceilalți!
Nu era altă cale!
Facem ceea ce trebuie să facem pentru binele suprem.
Deci, de ce eu?
De ce vă pasă de mine?
Puștoaico... Habar n-ai cine ești.
Noroc. E un Cabernet 2004 din Napa.
Unul dintre puținele vinuri rămase de dinainte.
Cred că Hope și-ar dori să fie viticultor.
- Cu mintea aia? - Poate.
Am găsit câteva cărți despre vinificație în camera ei înainte de a pleca...
Dacă stau să mă gândesc, ar putea fi doar dorința ei de a bea.
Ți-am spus vreodată cum mi-am dat seama?
Avea doar șase ani
și, când am intrat în birou, am găsit
chip-uri de procesor și circuite peste tot.
Am crezut că le distrusese ca să îmi atragă atenția.
M-am înșelat.
Ea doar... făcea ce face Hope.
Era curioasă.
A doua zi am intrat,
iar ea asamblase totul la loc,
de una singură.
Nu e ceva ce fac copiii normali.
Nu este. E specială.
E extraordinară.
Știu. Amândouă sunt.
O să facă un vin uimitor.
Sau poate că va salva lumea.
Trebuie să mărim pasul.
Ce vor de la mine? Unde mergem?
Hope, ai spart un cod al ARC.
E nevoie de o inteligență specială pentru a face asta.
Sunteți niște idioți! Nu merit toate astea.
Nu e vorba doar de tine.
E vorba de cei ca tine.
Ne asigurăm că talentele lor nu se irosesc.
O să dureze mult să refacem lumea cum a fost.
Oamenii ca tine au un rol important.
Am contactat RC prin azi-dimineață, după ce am plecat.
La 24 km depărtare ne așteaptă un elicopter să te ducem la tatăl tău.
Dacă lucrurile n-ar fi ieșit așa, dacă am fi ajuns acolo...
Ar fi fost mai ușor.
Ai fi fost fericită că tatăl tău e bine,
ți-ar fi cerut să rămâi și ai fi rămas.
Și dacă nu voiam? Dacă nu vreau?
Ba vrei.
O să vrei.
Se va întuneca în curând.
Trebuie să găsim un adăpost.
Eu una nu m-aș gândi să fug.
De ce? Ce mi-ar face?
Ție? Nimic.
Dar te vor găsi.
Întotdeauna te găsesc.
Probabil au ajuns deja departe.
Sunt cu 160 km în față și se depărtează, e mai mult decât departe.
E în regulă. Găsim noi ceva.
Da. Așa e.
Îmi...
pare rău pentru unchiul tău.
- Mulțumesc. - Și...
Mă bucur că ești bine și...
Îmi pare rău pentru cum m-am comportat cu tine.
Hai să ne concentrăm să-i prindem din urmă. Să o găsim pe Huck.
Bine?
Va plăti pentru ce a făcut.
Eu mă voi ocupa de asta.
Stația de alimentare pe care am jefuit-o e în apropiere.
Probabil erau acolo și au văzut fumul.
Trebuie să mergem. Acum.
Ține.
Cu puțin noroc, facem vreo 80 km cu asta.
Dacă se țin de ruta plănuită, le ajungem peste 32 km.
- Le tăiem calea la Murray Road. - Stai.
Este cu schimbător de viteză.
Eu nu pot să apăs pe ambreiaj.
- Te uiți la mine? - Da.
Nu știu să conduc, n-am învățat niciodată.
O să înveți acum.
- Lasă frâna. - Frâna stângă?
- E doar o frână. - Bine.
- Da, așa. - Bine.
Acum ușor pe ambreiaj.
- Nu! Noi... - Bine. Oprește-te.
Nu cred că pot face asta.
Ba poți.
Lași mașina să meargă înainte,
iei piciorul încet de pe ambreiaj și asculți motorul.
Așa. Devii una cu mașina.
Nu pot să cred c-ai spus: „Devii una cu mașina.”
Bine.
E ceva ce ar spune tata.
Cine crezi că m-a învățat să conduc?
Mă bucur că ești aici, Felix.
Da. Și eu mă bucur că sunt aici.
Acum concentrează-te, bine?
Avem mult de mers.
Da...
Bine, pornim.
- Am pornit! - Așa.
Hei! Capul sus.
Le-am găsit când am fost în recunoaștere, după Mississippi.
Aveam de gând să le păstrez pentru ziua ta.
Credeam că vom fi tot pe drum, dar...
Misiunea asta...
E despre tine,
dar...
e și despre mine.
Se întâmplă mult mai multe decât știi.
Poate mai multe și decât știu eu.
Ți-am spus odată că e complicat cu tații.
Chestia e
că e complicat și cu mamele.
Nu te apropia.
Probabil au văzut lumina din drum.
Vrei ca ei să fie în siguranță?
Nu trebuie să afle că suntem aici.
E o chestiune de viață și de moarte.
Trebuie să ai încredere în mine.
O altă alegere importante.
E timpul să decizi.
Hope?
Sfinte Sisoe!
Ce se întâmplă? Ești bine?
Da, sunt bine.
Camionul! Cum l-ați făcut să meargă?
Am verificat camera pe care ai încercat să o ascunzi de noi.
Ce?
Cea în care ne-ai spus să nu intrăm pentru că erau cadavre.
Nu era niciunul.
Ai mințit. De ce?
Îmi pare rău. Probabil a fost o încurcătură.
- N-am spus niciodată... - Ba da.
Puștoaico...
Iris, se referea la subsol.
Probabil ai auzit greșit.
Ați plecat, pur și simplu.
Fără măcar să vă luați la revedere.
Îmi pare rău, noi doar...
Ne-am gândit că ar fi mai ușor.
Pentru toți.
- Da... - Da, dar acum sunteți aici
și ați reparat camionul. Asta e...
E nemaipomenit.
Sunteți aici, sunteți în siguranță și suntem cu toții împreună.
Numai lucruri bune, nu?
Da.
Numai lucruri bune.
Ar trebui să dormim puțin, iar dimineață să pornim la drum.
Iar tu n-ar trebui să stai pe piciorul ăla.
- Îți aduc lucrurile din camion. - Nu.
Iris mi-a făcut o atelă.
Pot să le iau eu.
Felix.
Haide.
Când vei începe să-i lași și pe alții
să aibă grijă de tine?
Da...
Obiceiuri vechi.
Ai cheia?
Da.
Trag camionul după colț, să nu poată fi văzut din drum.
Pentru orice eventualitate.
Hope, dă-mi o mână de ajutor.
Nu mai faci niciun pas.
Nu mai spui nicio minciună.
O să lași cheia
și o să-mi spui ce naiba faci cu Hope.
Leo, trebuie să-ți spun ceva.
Dar, înainte de asta, vreau să-ți spun iar
cât de mult îmi pasă de tine
și de noi
de viitorul nostru
și de viitorul tuturor.
Despre asta e vorba, despre viitor.
În 24 de ore, te vei fi reîntâlni cu Hope.
E în drum spre noi.
Nu spune nimic.
Stai o clipă și gândește-te, bine?
Acum câteva luni,
când mi-ai spus despre talentele ei, despre geniul ei,
despre care nici măcar ei nu i-ai spus...
Ai avut încredere în mine.
Dar eu le-am spus lor.
A trebuit să o fac.
Avem nevoie de generații de minți mărețe.
Tu erai frustrat de ea, ea era frustrată de sine.
Dar este în siguranță,
și acum a văzut lumea și, din cauza asta,
e pregătită.
Pentru a...
reface lumea cum a fost,
va fi nevoie ca cele mai strălucite minți
să lucreze împreună.
Ea este una dintre acele minți.
Toate simulările arată că, dacă nu facem progrese în următorii 30 de ani,
viața umană va dispărea de pe planetă.
Acest lucru este mai important decât noi, așa că...
Poți să mă urăști.
Și voi trăi cu asta.
Voi trăi cu asta,
astfel încât lumea
să poată trăi.
Îl contactez pe dr. Bellshaw.
La ce te gândești?
Aruncă cheia.
Felix.
Ar trebui s-o iei pe Iris și să plecați.
Urcați-vă în camion și plecați.
- Nu. Nu-mi spui tu ce să fac. - Doar așa puteți trăi.
Felix.
Te rog.
Nu vreau să te rănesc.
Felix, trebuie să o asculți.
E din ARC.
Pe mine mă vrea!
Nu mă poți salva.
Poți supraviețui doar dacă pleci.
Ce?
Felix, nu am vrut niciodată să te rănesc.
Am vrut doar să fii fericit.
Chiar am vrut.
Este adevărat?
- Ești? - Da.
E adevărat.
Și îmi pare rău.
Nu! Felix!
Le pasă așa mult că cineva a declanșat un incendiu?
Nu cred că e vorba de Silas.
Le-am luat camionul, hărțile, le-am furat benzina...
Am vorbit cu Huck pe un canal deschis,
poate au auzit și le-au pus cap la cap.
Cred că știu o cale de ieșire. Urmați-mă.
Felix, nu înrăutăți situația.
- Felix? - Hope! Iris!
Luați camionul și plecați!
Nu fără tine!
Ieși afară din casă!
Huck, oprește-te!
Trebuie să găsim arma.
Ai o ultimă șansă, Felix. Ne lași să plecăm, toată lumea trăiește.
Nu te las s-o iei.
Continuă să cauți. Trebuie să fie aici.
Felix!
Ieșiți din casă! Duceți-vă!
Hope, pleacă de aici!
Ești moartă.
Am găsit-o.
Rahat.
Ești bine?
Mi s-a deschis rana. Sângerează rău.
Continuă să mergi.
Hei.
Nu.
Haide. Putem să reușim.
Voi puteți. Eu vă încetinesc.
Sângele ăsta o să îi ducă direct la voi.
Nu am renunțat la tine înainte, nu renunț nici acum. Mișcă!
Hei. Silas.
Haide.
Bună.
Ne-ai salvat.
Ai un nou început.
De două ori până acum.
Nu ești un monstru, Silas.
Tu ai făcut asta, Silas.
Asta contează.
Stai. Ce faci?
Vă salvez.
Ca să-i puteți salva pe ceilalți.
Huck, oprește-te!
Hope, fă-o. Haide, trage.
Ce se întâmplă dacă...
E în regulă! Nu ai nevoie de mine ca să te protejez.
Fă-o, Hope! Trage și gata.
Îmi pare rău.
Hope, ce faci?
Pleacă de lângă el.
O voi face, jur că o voi face.
Iris, tu și Felix luați camionul.
Duceți-vă înapoi spre universitate.
- Nu te părăsim. - N-o să pățesc nimic.
Nu știi ce se va întâmpla cu tine.
Ba știu.
Au nevoie de mine ca să-l ajut pe tata cu cercetările.
Pentru cine sunt.
Pentru ceea ce sunt.
Misiunea lui Huck era să mă ducă acolo.
Am descifrat mesajul.
Eu sunt resursa.
Se pare că sunt mai deșteaptă decât am crezut.
Nu vă faceți griji pentru mine.
Voi fi bine, indiferent ce se întâmplă.
Nu trebuie să faci asta.
Silas, nu.
Ei nu știu că sunteți aici. Dacă mă prind pe mine, îi voi încetini.
Protejeaz-o pe Iris.
Ai grijă să fie în siguranță.
Dar, indiferent ce a făcut Huck, să nu fii tu monstrul.
Elton.
Ai crezut în mine când eu nu am făcut-o.
Ești cel mai bun prieten al meu.
Mulțumesc.
Acum plecați, înainte să vă vadă.
Nu. Silas!
Haide. Nu poți face nimic. Trebuie să mergem.
Hei.
Știi, nu e prea târziu.
Poți să-mi dai arma aia chiar acum,
tu, eu și Iris putem pleca.
Vor veni după voi ca să mă caute pe mine.
Aceasta este singura cale.
Fac ceea ce fac pentru că am ceea ce am.
Nu aveam de gând să plec în Omaha fără tine.
Știu.
Am plecat noaptea trecută pentru că încercam să te protejez.
Știu.
Pentru că asta facem noi. Ne protejăm una pe cealaltă.
Și întotdeauna o vom face.
Te iubesc, Iris.
Și știu că vei fi bine.
Cu toții vom fi.
La opt kilometri spre nord veți fi în siguranță.
E doar un copil.
Ba nu. Nu mai este.
Sunteți ași.
Vreau să știi asta.
În viața asta...
uneori trebuie să faci rău ca să faci bine.
Zâmbește, fată.
Haide. La ce te gândești?
Leo...
Da?
Este...
Nu e nimic.
Ei bine, mă gândesc eu la ceva.
Ceva care... mă tot frământă.
Ceva sensibil.
Ce este?
Poți să-mi spui orice.
Locul ăsta e important pentru tine.
Este și pentru mine.
Guvernul civil face lucruri mărețe.
Ar trebui să știi că nu asta pun la îndoială.
Dar am suspiciunile mele despre armata voastră.
Will a făcut o expediție de recunoaștere cu ei, acum câteva zile.
Se poate întâmpla orice.
- Sunt sigură că sunt bine, dar... - Dr. Abbott?
Cum poți fi sigură că s-a dus să viziteze o soră?
Eu doar...
Cred că e posibil să fim mințiți.
Totuși, am o idee.
Cum putem afla cu siguranță.
Dar am nevoie de ajutorul tău.
Am ajuns.
Acum poți pune aia deoparte.
Trebuie să recunosc,
având în vedere cum s-au petrecut lucrurile,
mi-era teamă că o să te împotrivești mai tare.
Nu e vorba despre prezent.
E vorba despre viitor.
Binele suprem.
Mă gândesc la imaginea de ansamblu.
Asta fac.
Bun.
Unde crezi că l-au dus?
Nu știu.
Cum îi vom găsi pe ceilalți?
Nu știu.
Ce vom face?
Nu știu.
Dar știu că o să găsim noi ceva.
Ce ne așteaptă nu va fi ușor, dar...
acum suntem o parte din asta.
Obișnuiam să cred că suntem ultimii din specie,
dar, de atunci, s-au schimbat foarte multe.
Am văzut cum s-au întâmplat lucruri imposibile.
De asta știu că o să-i găsim pe ceilalți și o să-i salvăm.
Pentru că putem face imposibilul.
Vom face ca viețile noastre să conteze.
Nu pentru că suntem ultima generație.
Ci pentru că noi suntem începutul.
Și mamele pot fi complicate.
Mă bucur să te revăd, Hope.
Ai avut o aventură pe cinste.
Vrei să o ajuți pe dra Bennett cu bagajele?
Bine lucrat.
Se pare că mai e nevoie de lucrat cu ea, dar nu se împotrivește.
Nu o va face. Știe ce e în joc.
Presupun că aveai de gând să-mi spui despre lucrurile neterminate?
Camionul, ceilalți care încă sunt acolo...
Am auzit transmisia.
Mă face să mă întreb ce știu ei.
Cei care sunt încă acolo nu sunt o amenințare.
Mă ocup eu de ei. Am găsit unul, o să-i prindem și pe restul.
Trebuia să mă lași pe mine să mă ocup de asta.
Aveam de gând să mă asigur că se întorc în Colonia Campusului.
N-am vrut să fiu nevoită să intervin,
dar incidentul de acasă, de dinainte să pleci spre Omaha,
a făcut ca ceilalți să se îndoiască de judecata ta.
A trebuit să am grijă să aduci resursa
cu succes, fără probleme, așa că am făcut-o.
Eu sunt.
Și, în ceea ce privește Colonia Campusului...
Vom vorbi. S-au întâmplat multe de când ai plecat.
Hope.
Nu pot să-ți spun cât de încântată sunt că ai venit la centru.
Voi, familia Bennett, veți realiza lucruri mărețe împreună.
Da. Așa vom face.
Vine furtuna.
Va trebui să găsim un adăpost.
Mâncare.
Vom găsi noi ceva.
Iar apoi îi vom aduce înapoi.
Și apoi vom tăbăci fundul Republicii Civice.
Cum?
Te iubesc, Iris.
Și știu că vei fi bine.
Cu toții vom fi bine.
Sunt destul de sigură că asta e de acolo.
Ai dreptate. Mulțumesc.
Pentru că nu eu sunt adevărata resursă.
Ci noi.
Noi două, împreună.
Ne-am petrecut viața ajutându-ne să devenim mai bune.
Mai puternice.
Inteligența ta.
Instinctele tale.
Și dacă nu putem avea încredere în ea?
Curajul tău.
Lupta ta.
Ei habar nu au ce poți face tu.
Așa o să-i învingem.
Ei cred că au nevoie de mine pentru a salva lumea,
dar tu vei salva lumea de ei.
Noi vom face asta. Vom reuși.
Deci zâmbește, fată.
Cum?
O vom face și gata.
Pentru că putem.
În acest mod putem da sens vieții noastre.
Noi suntem viitorul.
Treci în spatele meu.
Will?
Bună.
Am crezut că ai murit.
Credeam că ați murit cu toții.
De ce?
Stai, de ce ai crede asta?
Nu știi?
Ce să știu?
Avem multe de povestit. a?