Detta har hänt i "The Walking Dead: World Beyond":
Dr Bennett blir inget problem.
Jag dödade Percy och Tony.
Det är av största vikt att få bort henne från de andra.
Percy är skadad.
Var är ni?
Det var hon som sköt mig.
Huck har ställt upp för mig på så många olika sätt.
Det är nåt konstigt med henne.
Var är mitt vapen?
Leo, Kari - det här är er dotter Iris.
Vill du hålla henne?
Leo, hon är helt perfekt.
Hejsan!
Hej!
Vem är den här lilla tjejen?
Hope. De har tagit hand om varann sen de träffades.
Ända sen vi såg er första gången har vi bara velat skydda er.
Och annars skulle ni skydda varann.
Anropar dr Bennett.
Jag är så tankspridd, förlåt.
Jag tänkte på tjejerna.
Leo...
Be inte om ursäkt för att du saknar dina döttrar.
Jag...
...funderar på vad de har för sig.
Du älskar dem så mycket.
Och jag älskar dig för det.
Det och...
...att du är så sexigt tankspridd.
Låtsas att ni är tillsammans nu.
Vad skulle ni göra en tisdag kväll klockan halv nio?
Okej.
Iris skulle säkert hjälpa nån.
Eller göra läxor.
Och Hope...
Hon skulle vara med kompisar och ställa till med ofog.
Den här krånglar.
Vem fan är du?
Du borde inte ha kommit hit.
Jag följde röken för att hitta dig.
Mår du bra? Jag tog med din väska.
Jag hittade dina hörlurar, din kassettbandspelare och...
Jag hittade nåt mer också.
Jag mår bra, bara så ni vet.
Då ska vi se.
Jajamän!
Den sitter perfekt.
Hur kunde de ge sig av utan att säga nåt?
Ibland är det lättare så.
Hope var inte sig själv i går.
Hon var förbannad och ville bråka.
Vet du varför?
Jag sa nåt hon inte ville höra.
Jaha?
Att det är nåt konstigt med Huck, jag litar inte på henne.
Varför sa du så?
Det är ju så.
Huck har ett eget vapen och kulor - varför tog hon ditt?
Nåt stämmer inte.
Hör på...
Silas var inte den vi trodde.
Men Huck är fortfarande Huck.
Du vill inte höra det här.
-Skulle hon vara en främling? -Kanske.
Det känns som att hon döljer nåt, hon...
Vadå?
Det är bara ett rum vi inte har genomsökt.
Huck sa att det var fullt av lik.
Berätta vem du är!
-Vad pratar du om? -Berätta!
Hope, kom igen. Lägg undan vapnet så pratar vi.
Jag avkodade siffrorna.
Du tillhör MRA, erkänn!
Du är galen.
Är du nån sorts spion?
Historien om att du hittades på en flotte...
Försökte du bara ta dig till Omaha?
Genom att låtsas vara nån annan?
Jag är samma person som jag alltid varit.
Sänk vapnet, jag kan förklara.
Jag vet att du inte vill skjuta.
Du vill inte skada nån mer.
Inte som innan.
Natten med din mamma.
Så här är det:
Dödar du mig kommer de ändå att leta upp dig.
Så du erkänner att du är en av dem?
Ja.
Det är jag.
Du visste och följde ändå med mig.
För du vet att jag står på din sida.
Dra åt helvete!
Jag följde med för att skydda Felix och Iris.
När du ville följa med
förstod jag att jag var "resursen", vad fan det nu är,
och att de var "oväsentliga".
-Vad vet de andra? -Inget!
Så du och alla andra kan lämna dem i fred!
Minns du utbildningen?
För att överleva utanför murarna krävs snabba beslut.
Vad tänker du göra, Hope?
Linserna var för mjuka, va?
Nej då.
Jag skulle kunna äta en tredje portion.
Har du hört nåt från dr Abbott sen han återvände till Portland?
Inte ett ord.
Det var tråkigt att han åkte.
Det kom så plötsligt.
Han pratade jämt om att han trivdes här.
Han fick möjlighet att forma unga vetenskapsmän...
Jag vet.
Han fick visst veta att systern inte mådde bra.
Varsågod, herrn.
En extra portion linser.
Som du önskade.
Visst, jag...
Jag visste att de smakade hemskt!
Men du är fantastisk.
Det stämmer.
Ljug inte mer, okej?
Nej då.
De smakade hemskt.
Hope. Kom igen.
Låt mig hämta käppen.
Jag ska inte göra dig illa.
Sänk pistolen så vi kan slåss mot dem - tillsammans.
Låt bli! Ljudet lockar bara fler.
Se upp bakåt. Gör som jag visade dig.
Tänk på vinklarna.
Tro på dig själv.
Du fixar det, tjejen. Du fixar det.
Det var som fan.
Menade Huck det här rummet?
Ja.
Vi kunde ha använt det här till din fot.
Eller för att laga däcket.
-Huck ville inte det. -Jag förstår inte.
Varför stack hon med Hope?
Vet inte.
Herregud.
När vi hittar dem kan du fråga henne själv.
Hon sköt honom.
Så jag sprang.
Jag trodde jag stod på tur.
Jag vågade inte skrika, ni kanske var med på det.
Huck har blod på sina händer.
För vad hon gjorde mot min morbror.
-Och mig. -Men...
Varför? Hur?
Det vet vi inte.
Men vi vet att det inte var du.
Det var inte du, Silas.
Jag gjorde det inte.
Nej.
Det gjorde du inte.
Du är inget monster.
Det har du aldrig varit.
Inte ens i närheten.
Var är Iris? Och Hope. Är...
Är de med Huck?
Vi måste rädda dem.
Jäklar.
Du kan det här.
All utbildning...
Det lönar sig att anstränga sig.
Pistolen är borta.
Vi borde fortsätta.
Jag trodde du var en vän.
Det är jag.
-Jag bryr mig om er allihop. -Så varför är de oväsentliga?
Det skulle aldrig bli så här komplicerat.
Sanningen är...
...att din pappa inte är i fara.
Det har han aldrig varit.
Meddelandena där det stod att han var i fara...
Han skickade dem inte.
Det gjorde jag.
Va?!
Jag måste få dig att lämna universitetet.
Medborgarrepubliken stoppade resten av meddelandena.
Vi utnyttjade det.
Jag ville se om du skulle våga ge dig av.
Jag trodde att du var stark nog.
Jag hade rätt.
Iris skulle försöka stoppa dig, du skulle komma till mig.
Vi två skulle gå.
Bara du och jag.
Varför?
Du trodde att världen skulle gå under.
Så jag lärde dig att slåss.
Du skulle få se vad du slogs för...
Vad är värt att slåss för?
Civilisationen.
En framtid.
Samma framtid som Medborgarrepubliken slåss för.
Visst kunde vi ha fått hit dig.
Men att se världen på rätt sätt...
Att det din far arbetar för är viktigt...
Det skulle krävas mer.
Det hade varit enklare med bara oss två.
Till sist insåg du det.
Att helheten är viktigast.
Mänsklighetens bästa.
MRA måste ta det här på allvar.
Jordens framtid står på spel.
De andra famlade i mörkret
och hindrade dig från att se vad som måste göras.
Det funkade inte.
Därför var de oväsentliga.
Jag gjorde allt i min makt
för att splittra gruppen utan att nån kom till skada.
Allt.
Tony och Percy.
Var det du?
Var det så du splittrade oss?
Lastbilen? Kartorna?
Vi var två dagar från Medborgarrepubliken.
Om den andra platsen hade avslöjats
hade det varit slut med oss alla.
Jag var tvungen att förhindra det.
Du dödade dem!
För att rädda alla andra!
Jag hade inget val!
Vi gör det vi måste för mänsklighetens bästa.
Varför just jag?
Varför bryr ni er om mig?
Du har ingen aning om vem du är, tjejen.
Skål! Det är en Cabernet från 2004.
En av få som finns kvar.
Hope kanske vill bli vinhandlare.
-Med sitt intellekt? -Kanske.
Jag hittade böcker om vinproduktion i hennes rum.
Men hon kanske bara ville dricka sprit.
Har jag berättat om hur jag förstod?
Hon var bara sex år.
Jag gick in i arbetsrummet.
Det var processorchips och kretsar överallt.
Jag trodde hon bara ville ha uppmärksamhet.
Jag hade fel.
Hon bara gjorde sånt som Hope gör.
Visade nyfikenhet.
Nästa dag hade hon satt ihop datorn igen.
Alldeles själv.
Normala ungar gör inte sånt.
Nej. Hon är speciell.
Hon är extraordinär.
Jag vet. Det är de båda två.
Hon kommer att göra fantastiskt vin.
Eller så räddar hon världen.
Vi måste skynda på.
Vad vill de mig? Vart ska vi?
Hope, du knäckte ett MRA-chiffer.
Man måste vara väldigt smart för det.
Jag är inte värd allt det här.
Det handlar inte bara om dig
utan om folk som du.
Era gåvor får inte slösas bort.
Världen kräver stora insatser.
Folk som du måste hjälpa till.
Jag kontaktade Medborgarrepubliken i morse.
En helikopter möter oss och för dig till din pappa.
Om det inte hade misslyckats, om vi hade tagit oss dit...?
Det hade varit enklare.
Du hade sett att din pappa mår bra
och du hade stannat där.
Tänk om jag inte vill det?
Det vill du.
Det kommer du.
Det är snart mörkt.
Vi måste söka skydd.
Det är ingen idé att fly.
Vad skulle de göra med mig?
Med dig? Inget.
Men de hittar dig.
De hittar en alltid.
De har ett visst försprång.
Minst 160 kilometer - det är mycket.
Vi löser det.
Ja då.
Jag...
...beklagar din morbrors död.
-Tack. -Och...
Jag är glad att du mår bra.
Ursäkta att jag var så avig mot dig.
Nu fokuserar vi på att hitta dem, att hitta Huck.
Okej?
Hon ska få betala.
Jag ska nog visa henne.
Bränsledepån är i närheten.
De måste ha sett röken.
Vi måste sticka, nu.
Lagningen håller.
Med lite tur kan vi köra 80 kilometer.
Om de håller rutten behöver vi bara 30.
-Vi genskjuter dem vid Murray Road. -Vänta.
Manuell växellåda.
Jag kommer inte att kunna trampa ner kopplingen.
Vadå, jag?
Jag kan inte köra bil.
Du får väl lära dig.
-Släpp bromspedalen. -Till vänster?
Det finns bara en.
Så ja. Trampa ner kopplingen.
-Nej! -Okej. Stanna.
Det här går inte.
Jo då.
Låt bilen rulla framåt,
ta foten från kopplingen och lyssna på motorn.
Sen blir du ett med bilen.
Sa du verkligen "blir ett med bilen"?
Du låter som pappa.
Vem tror du lärde mig köra bil?
Jag är glad att du är här, Felix.
Ja. Det är jag med.
Fokusera nu.
-Vi har lång väg att köra. -Ja...
Då försöker vi.
-Nu så! -Så ja.
Du!
Ta emot.
Jag hittade dem när jag var ute och spanade.
Jag tänkte vänta till din födelsedag.
Jag trodde vi fortfarande skulle vara på väg då.
Det här uppdraget...
Det handlar om dig.
Men...
...det handlar om mig med.
Det pågår mer än du vet om.
Kanske mer än jag vet om.
Jag sa en gång att pappor var komplicerade.
Men grejen är
att mammor också är komplicerade.
Håll dig gömd.
De måste ha sett ljuset.
Vill du skydda dem?
De får inte hitta oss.
Det gäller liv och död.
Lita på mig.
Ännu ett stort beslut.
Bestäm dig.
Hope?
Jäklar!
Är allt som det ska?
Ja då.
Hur fick ni igång lastbilen?
Vi kollade i rummet du dolde för oss.
Va?
Rummet du sa var fullt av lik.
Det stämde inte.
Du ljög. Varför?
Jag är ledsen, vi måste ha missförstått varann.
-Jag sa inte... -Jo!
Tjejen...
Iris, hon menade källaren.
Du måste ha hört fel.
Ni stack bara.
Ni sa inte ens hej då.
Förlåt, men vi...
...tänkte att det vore enklare.
För oss alla.
Men nu är ni här och ni har lagat lastbilen. Härligt!
Ni mår bra och vi är tillsammans igen.
Det var väl bra?
Ja.
Det är bra.
Nu sover vi och så fortsätter vi i morgon.
-Du borde vila benet. -Ja.
-Jag hämtar era grejer... -Nej. Iris fixade en skena.
Jag hämtar dem.
Felix.
Kom igen.
När ska du låta andra människor
ta hand om dig?
Ja...
Det är en vanesak.
Har du nyckeln?
Jag parkerar lastbilen utom synhåll för säkerhets skull.
Hjälper du mig, Hope?
Inte ett steg till.
Jag vill inte höra mer skitsnack!
Lägg ifrån dig nyckeln
och berätta vad du gör med Hope.
Leo, jag måste prata med dig om en sak.
Men först vill jag bara tala om igen
hur mycket jag bryr mig om dig
och om oss,
vår framtid,
och alla människors framtid. Allt handlar om framtiden.
Om 24 timmar återförenas du med Hope.
Hon är på väg hit.
Säg inget.
Låt det bara sjunka in, okej?
För länge sen,
när du berättade om hennes förmågor, hennes genialitet,
hon visste inte ens om det...
Du litade på mig.
Men jag berättade för dem.
Jag var tvungen.
Vi behöver stora tänkare.
Hon frustrerade dig, hon frustrerades av sig själv.
Men hon är i trygghet.
Hon har sett världen nu, så nu...
...är hon redo.
För att...
...få världen tillbaka...
Vi behöver stora intellekt,
i samarbete.
Hon har ett sånt intellekt.
Om vi inte gör framsteg inom 30 år...
...försvinner människorna från planeten.
Det här är större än oss.
Du kanske hatar mig.
Det får jag leva med.
Jag ska leva med det
så att världen
kan överleva.
Anropar dr Belshaw.
Vad tänker du på?
Släpp bilnyckeln.
Felix.
Ta med dig Iris och åk.
Sätt er i bilen och åk.
-Det bestämmer inte du. -Då överlever ni.
Felix.
Snälla.
Jag vill inte skada dig.
Lyssna på henne.
Hon är MRA.
Hon vill ha mig!
Du kan inte rädda mig.
Gå, annars överlever ni inte.
Hope - va?
Felix, jag ville inte såra dig.
Jag ville se dig lycklig.
Verkligen.
Är det sant? Va?
-Är du det? -Ja.
Det är sant.
Jag är ledsen.
Nej! Felix!
Bryr de sig så mycket om en eldsvåda?
Det gäller nog inte Silas.
Vi hade deras lastbil, kartor, bränsle...
Jag kontaktade Huck via radion,
de kanske hörde oss.
Jag tror jag vet en väg ut.
Gör det inte värre!
Felix?
Hope! Iris! Ta lastbilen!
Inte utan dig!
Ut ur huset!
Sluta, Huck!
Vi måste hitta vapnet.
Sista chansen, Felix. Låt oss gå så får alla leva.
Du får inte ta henne!
Det måste finnas här.
Felix!
Ta er ut ur huset!
Hope, ta dig ut!
Du ska dö!
Här är det.
-Fan. -Hur är det?
Såret har gått upp och det blöder jättemycket.
Fortsätt gå.
Du...
Nej.
Vi klarar det.
Gå ni. Jag sinkar er bara.
Blodet avslöjar er.
Jag tänker inte lämna dig den här gången heller.
Hej. Silas.
Kom.
Hej.
Du räddade oss.
Du får börja om.
Två gånger.
Du är inget monster, Silas.
Du klarade det, Silas.
Ja!
Det är det viktiga.
Vänta, vad gör du?
Räddar er.
Så ni kan rädda de andra.
Huck, sluta!
Kom igen, Hope! Skjut!
Tänk om...
Ni behöver inte mitt beskydd!
Kom igen, Hope! Skjut bara.
Förlåt.
Hope, vad gör du?!
Låt honom vara!
Jag svär på att jag gör det!
Iris, du och Felix tar lastbilen.
-Kör mot universitetet. -Vi lämnar dig inte.
-Inget kommer att hända mig. -Du vet inte vad de vill.
Jo.
Jag ska hjälpa pappa med forskningen.
På grund av den jag är.
Det jag är.
Hucks uppdrag var att få dit mig.
Jag avkodade meddelandet.
Jag är resursen.
Jag är visst smartare än jag trodde.
Oroa er inte, jag klarar mig vad som än händer.
Du behöver inte göra det.
Silas, nej.
De vet inte att ni är här. Jag kan sinka dem.
Se efter Iris.
Skydda henne.
Vad Huck än gjorde - var inget monster.
Elton.
Du trodde på mig när jag inte gjorde det.
Du är min bäste vän.
Tack.
Gå nu, innan de ser er.
Nej.
Silas!
Du kan inget göra. Vi måste iväg.
Hej.
Det är inte för sent.
Du kan ge mig vapnet
och du, jag och Iris kan ge oss av.
De skulle bara leta efter mig.
Det är enda sättet.
Jag gör det på grund av det jag har.
Jag hade aldrig åkt till Omaha utan dig.
Jag vet.
Jag gav mig av i går för att skydda dig.
Jag vet.
För vi skyddar ju varandra.
Det ska vi alltid göra.
Jag älskar dig, Iris.
Du kommer att klara dig.
Det gör vi allihop.
Åtta kilometer norrut är ni i säkerhet.
Hon är bara barnet.
Nej. Inte nu längre.
Du är bäst.
Det ska du veta.
I det här livet...
Ibland måste man vara ond för att göra gott.
Le, tjejen.
Vad tänker du på?
Leo...
Ja?
Det...
Det är inget.
Men jag tänker på nåt.
Nåt som har stört mig.
Nåt känsligt.
Vadå?
Du kan berätta allt för mig.
Det här stället är viktigt för dig.
För mig med.
Den civila regeringen gör viktiga saker.
Det är inte dem jag ifrågasätter.
Men jag är osäker på militären.
Wills spaningsexpedition med dem borde ha varit tillbaka nu.
Saker händer.
-De mår säkert bra. -Och dr Abbott.
Hur vet du att han besökte en syster?
Jag...
Man kanske ljuger för oss.
Men jag har en idé.
Vi kan ta reda på det.
Men jag behöver din hjälp.
Vi är framme.
Stoppa undan den där.
Jag måste säga,
med tanke på det som hände...
Jag trodde du skulle göra större motstånd.
Det gäller inte nuet.
Det gäller framtiden.
Mänsklighetens bästa.
Att se till helheten.
Det är det jag gör.
Bra.
Var tror du de förde honom?
Vet inte.
Hur ska vi hitta de andra?
Vet inte.
Vad ska vi göra?
Vet inte.
Men vi kommer att lösa det.
Det kommer inte att bli lätt, men...
...vi är en del av det nu.
Jag trodde vi var de sista människorna,
men mycket har förändrats sen dess.
Jag har sett det omöjliga ske.
Vi kommer att hitta de andra och rädda dem.
För vi kan göra det omöjliga.
Våra liv ska göra skillnad.
Inte för att vi är sista generationen.
Utan för att vi är början.
Mammor kan också vara komplicerade.
Kul att se dig igen, Hope.
Vilket äventyr du haft.
Var snälla och ta ms Bennetts saker.
Bra gjort.
Vi får jobba lite mer med henne, men hon motsätter sig det inte.
Hon vet vad som står på spel.
Och du tänkte väl berätta resten?
Bilen, de andra som är kvar där ute.
Man undrar hur mycket de vet.
De andra är inget hot.
Vi har hittat en, vi ska nog få tag i resten.
Låt mig sköta det.
De kan återvända till Campuskolonin.
Jag ville inte ingripa.
Men incidenten innan Omaha fick andra att ifrågasätta ditt omdöme.
Jag var tvungen att se till att resursens ankomst blev en framgång.
Och det gör jag.
Och vad gäller Campuskolonin...
Vi får se. Mycket har hänt.
Hope.
Jag är så glad över att ha dig här.
Familjen Bennett kommer att åstadkomma stora saker.
Ja. Det kommer vi.
Det blir storm.
Vi måste söka skydd.
Mat.
Vi löser det.
Sen hittar vi de andra.
Och sen spöar vi Medborgarrepubliken.
Hur då?
Jag älskar dig, Iris.
Jag vet att du klarar dig.
Det gör vi alla.
Den här ska nog vara där.
Du har rätt, tack.
För jag är inte resursen.
Vi är det.
Vi två tillsammans.
Vi har alltid gjort varann bättre.
Starkare.
Ditt intellekt,
din instinkt...
Kan vi lita på henne?
...ditt mod...
...din kämpaglöd...
De anar inte vad du kan göra.
Det är så vi besegrar dem.
De tror att jag ska rädda världen, men du...
Du kommer att rädda världen från dem.
Vi gör det. Vi fixar det.
Så le, tjejen.
Hur?
Vi löser det bara.
För att vi kan.
Så här får våra liv mening.
Vi är framtiden.
Håll dig bakom mig.
Will...
Hej...
Jag trodde du var död.
Att alla var döda.
Varför då?
Varför trodde du det?
Vet ni inte?
Vet vadå?
Vi har mycket att tala om. ing.