Tidligere i The Walking Dead: World Beyond.
I har lånt os jeres største hjerne,
dr. Leo Bennett.
Jeg er sikker på, at Iris hjælper nogen.
Det er, hvad du får.
Og Hope? Hun er sikkert sammen med venner.
Og kommer i knibe.
-Så du indrømmer, du er en af dem. -Ja.
Wills ekspedition skulle have været tilbage.
Jeg tror, de lyver for os.
Jeres far er ikke i fare. Det har han aldrig været.
Jeg må hjælpe far med forskningen. Hucks opgave var at få mig derhen.
De tror, at jeg kan redde verden,
men de aner ikke, hvad du kan gøre.
Sådan her får vores liv mening.
Will?
Jeg troede, du var død.
Hvorfor troede du det?
Ved du det ikke?
Dem, der stadig er derude, er ikke en trussel.
Vi snakker. Der er sket meget siden sidst.
I Bennetts vil udrette store ting sammen.
Ja, det vil vi.
FOR SEKS UGER SIDEN
EN DAG EFTER MONUMENT DAY
OMAHA BYGRÆNSE DE TRÆTTES LY
Rydder vejen.
Iværksæt efter tre klik.
Anbring ladning.
DEMOLERING M112
Alphaleder, afhent.
Iværksat.
Både Campus-kolonien og Portland er bekymret for kom-sammenbruddet.
De sender en udsending for at undersøge det.
Som forventet. Major Mullins kan kontakte dem
og tilbyde at samarbejde om undersøgelsen.
-Og vejen til Campus-kolonien? -Ryddet.
Vi har kolonnen der inden for 72 timer,
når arbejdet her er afsluttet.
Godt.
Din beslutning om ikke at informere Mallick...
Hendes opgave afviger fra den her.
Med lidt held har hun nået en sikker afstand.
Affyr ladninger.
Nye ordrer fra generalmajor Beale.
Det her.
Og så igen ved Campus-kolonien.
Det er kun begyndelsen.
Giv Delta Team besked. Vi fandt deres flugtperson.
Hjælp... mig.
Skyd.
NUTIDEN
PÅ VEJ TIL NY MED AKTIV + 4
ALLE 4 UNDVÆRLIGE
Jeg syntes nok, at jeg hørte nogen.
Jeg er sikker på, hun er uskadt.
Det er hendes fødselsdag.
Ja.
Din far holder sikkert noget for hende.
Vil du love mig,
at du prøver at få
en lille smule søvn?
Lidt søvn?
Jeg lover, hvis du lover.
Okay.
Ønsk mig held og lykke.
Hvad fanden?
Er jeres forskningscenter her?
Ny plan.
Hvad fanden?
Hvorfor er vi her?
Hvad fanden er det her?
Det her, Hope, er en lærestreg.
Jeg ved, du ikke kan lide skolen.
Betragt det som en udflugt.
Du sagde, at du førte mig til min far.
Var det også en løgn?
Hvorfor spørger jeg?
-Hun fører dig til din far... -Nej. Ikke endnu.
Du gav os kortet.
Du sagde, det var New York. Du pressede os og løj om...
De andre helikoptere. Du sagde, at du tog alene på universitetet.
Hvad var det for noget?
Vi er ti år inde i den nye verden, Hope.
Der er døde kolonner - I kalder dem megagrupper,
andre kalder dem horder, nogle kalder dem flokke -
der hærger kontinentet, og så vidt vi ved hele verden.
Og de kolonner er nu så store, at de bryder igennem alt.
De løber igennem alt, hele byer.
Dagen efter Monument Day var vi på vej til Omaha,
og vi så sådan en kolonne.
Den var større end noget, vi havde set før.
Den var ubegribelig.
Den havde løbet igennem Omaha og styrede mod Campus-kolonien.
Vi iværksatte redningsaktionen
og kontaktede koloniens ledere, da en anden kolonne,
næsten lige så stor, stødte til den første.
Der må have været over hundredtusinde.
Vi gjorde alt, vi kunne, for at redde flest mulige liv,
men det var ikke nok.
De få, der kom ud i live,
fløj vi til Portland, men...
Både Omaha og Campus-kolonien er væk.
Hvad?
-Nej. Det er sindssygt. -Hvad snakker du om?
En redningsindsats er i gang, men på det her tidspunkt...
Nej, du tager fejl.
-Det gør mig ondt... -Rør mig ikke!
Det gør mig virkelig ondt.
Det er små ord for noget så stort, men...
Jeg er ligeglad.
Jeg bragte os her til Albany,
fordi det var mit hjem.
Jeg arbejdede som Storbritanniens forsvars-attaché,
da alt faldt fra hinanden.
Da indså jeg,
hvor hurtigt enhver chance for en fremtid kan styrte i grus,
selv når alle gør deres bedste.
Du er blevet udsat for så meget,
men med alt det, der er sket, Hope,
tror du så stadig på fremtiden?
Jeg...
Det gjorde jeg.
Det burde du.
For trods alle de faldne byer, så er det stadig håb.
At få dig til at tænke anderledes
og mere positivt på fremtiden
var grunden til, vi pressede dig til at tage på denne rejse.
Undskyld, men nu, hvor du ser, hvor skrøbelig civilisationen er,
må du forstå, at ingen kan klare det alene.
Ingen. Alle må stå sammen,
hvis fremtiden skal have en chance.
Nej. Du sagde, at du bragte mig hen til min far.
-Det håber jeg, at jeg kan. -Det håber du?
Vi ved begge, at du ikke er parat.
I et samfund med en langsigtet plan,
der er baseret på uddannelse
og videnskabelig fremgang,
er genier en kostbar ressource.
Men et geni, der er en rebelsk og stædig ballademager?
Det er risikabelt.
Imod os kan de kvaliteter sprede sig som råddenskab,
og de gør et fælles mål uopnåeligt.
Vi kan ikke tage en ind, som vil bringe det i fare.
Misforstå mig ikke.
Vi ønsker, du samarbejder med os, og du har meget at tilbyde,
men jeg kan ikke bringe dig hen til din far,
medmindre jeg ved, at du trods din sorg og vrede
er fuldt engageret i at arbejde for fremtiden.
Før du vier resten af livet til at lære, fremme hans forskning
og give den viden videre til den næste generation,
for først da bliver du et aktiv for fremtiden.
Det er jeg.
Jeg tog med jer, fordi jeg er parat.
-Du har brug for mere tid. -Til hvad?!
Til at tænke over, hvad du vil, Hope.
Hvad vil du virkelig?
Jeg vil have dit svar inden daggry.
Efter det pis, du har udsat mig for, vil du bare lade mig gå min vej?
Ja, jeg giver dig den mulighed.
Det har du god grund til,
efter vi har manipuleret dig sådan.
Jeg tager chancen. Alene!
Tror du, at du kan finde din søster og dine venner?
Det kan du ikke. Derude, alene, vil du ikke klare turen ud af byen
og slet ikke til nogen fremtid.
At være i live i dag er en gave.
Og du kan vælge at spilde den alene, spilde alle dine gaver,
eller du kan kæmpe for en fremtid med andre, for andre,
så det, der skete her, for de hundredtusindvis i Omaha
og dine venner ikke sker igen. Du behøver ikke at kunne lide os,
men du skal stå for det, vi kæmper for. Valget er dit.
Hope!
Dunn Memorial Bro er den eneste vej ud.
Otte boligblokke østpå. Jeg anbefaler den ikke.
Gør du det her? Efter alt, jeg gjorde for at få hende hertil?
-Hun kan dø. -Ja, det kan hun.
Eller hun kan vælge at støde til os. Hun må træffe det valg.
Missionen er ufuldendt.
Fortæl os, hvad der skete.
CRM kontrollerer al kommunikation ind og ud.
Hver besked er kodet for at undgå at blive opdaget.
De leger ikke.
Jeg er bekymret. Vi har intet hørt i ugevis.
Officer Campbell, jeg forstår din bekymring.
Det kan være alt muligt. Soludbrud, ødelagt udstyr...
Jeg har ventet på en opdatering fra Omaha i ugevis.
De trak det bare i langdrag.
Jeg fortalte dem det.
Det var min fejl.
Romano og jeg hørte, de sendte et team til en station
langt væk for at undersøge kommunikationssammenbruddet.
Leo sagde, vi skulle gå med dem.
Vi bagatelliserede det og kaldte det en rekognosceringsmission.
Løjtnant. Godt, at I har plads til to mere.
Jeg glæder mig til at komme til bunds i sagen.
Du kender proceduren.
Når jeg ser tilbage, var der tegn på en fælde.
De gjorde ingen indsigelser, da vi sagde, vi ville af sted.
Jeg overhørte en af dem komme med en kommentar om
at hente en patruljevagt næste dag,
men turen tog tre dage.
Og til en tre dages tur havde vi ikke mange forsyninger med.
Jeg havde været på flugt nogle dage, da jeg hørte helikopterne.
De ledte efter dig.
De afleverede containere.
De var fyldt med udstyr fra Campus-kolonien og Omaha.
Generatorer, computere...
Nogle ting var plettet af blod.
Det blev læsset på lastbiler, kørt væk...
Vent, vent, vent.
Blod?
Er du sikker?
Jeg hørte dem kalde det en bjærgningsmission.
De sagde, det blev ødelagt af
en stor kolonne, der gik igennem.
Et par dage senere fandt de mig.
Tog mig ind.
Jeg var i et jagtselskab for at hjælpe, da jeg mødte jer.
Vent! Siger du, at Omaha...
At de tomme bare gik igennem?
Jeg kan ikke tolke det anderledes.
Hvordan?
Hvordan kan den bare være væk?
Vent, min far. Er han okay?
Der er ingen grund til at tro, han ikke er okay. Ligeså med Hope.
Jeg sparkede til en hvepserede. Stillede for mange spørgsmål.
Det gjorde mig og Romano til målskiver.
Vidste CRM det hele tiden? Hvorfor løj de?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved bare, de ønsker mig død.
Det bliver jeg, hvis de finder mig.
Vi må af sted.
Hele stedet er sikret.
En storm i nat væltede nogle træner ind i en mur.
Måske gik nogle tomme igennem, men vi fik hurtigt lukket hullet.
Det er en Jean-Charles.
En haitisk skulptør, jeg har læst om.
Den der hedder Vérité.
Hvad er det for et sted?
Perimeteren.
Det var en forladt landsby.
Før det gik galt, blev den købt og gjort til en kunstnerkoloni.
De har bygget ting siden da og bragt folk ind.
Felix, Iris, det er lederen af rådet, der styrer stedet.
Indira. En spejder gav os besked om, at I kom.
Jeg er ked af det med jeres hjem.
Når Will siger god for jer, så har I et her,
indtil I finder en mere permanent løsning.
Det sætter vi utrolig stor pris på.
Behold jeres knive, men for andres sikkerhed
beder vi jer overrække andre våben, mens I er på vores jord.
Går I med til det?
Der er et gæsteværelse i Wills hus.
Når I har taget bad og fået mad, sender jeg en, der kan se på benet.
Rådet vil stille jer begge nogle spørgsmål,
men jeg venter til i morgen.
Kom. Det er lige fremme.
Lad mig spørge om noget, før I går.
Hvad lever I for?
At leve kræver en indsats nu.
Dem, der stadig lever, har deres grunde.
Jeg må kende de grunde, hvis I skal bo hos os.
Hvad lever du for?
De to.
Og nogle få andre.
Og dig?
Jeg lever vel for Hope.
Verden er intet uden håb.
-Gå. -Kom.
Hej.
Hvor sikre er vi her?
Det er sjældent, at CRM går ind på Perimeterens jord.
Indira har en aftale med dem.
Hendes folk rydder området for de døde
og holder fremmede væk fra anlægget.
Til gengæld giver CRM dem forsyninger og neutralitet.
De generer ikke CRM, og CRM generer ikke dem.
De risikerer alt ved at huse os.
Jeg fik afkodet bøgerne.
-Fandt du noget? -Forsyningsdepoter,
brændstoflister, ting vi kan bruge, når vi får Hope og min far tilbage.
Intet, der hjælper med at få dem tilbage.
Er du sikker?
Der må da være noget.
Vi må undersøge anlægget, mens det er mørkt.
Så kan vi se, hvad vi er oppe imod.
Hvor langt væk er det?
Du sagde, at du tegnede en oversigt.
Ja, men...
Ingen af os kan gøre noget endnu.
Jeg vil bringe Hope og din far i sikkerhed for de røvhuller,
men jeg kender det sted.
Jeg vil ikke sidde her og vente.
De har vagter, patruljer og kameraer.
Det er farligt at nærme sig.
I finder ikke ud af noget, som jeg ikke allerede ved.
Vi må tænke langsigtet.
Hvordan vi får dem ud,
og hvor vi så tager hen.
Det handler ikke kun om Hope og Leos eller vores sikkerhed.
Men om alle her, der giver os husly.
Et forkert træk, og det er forbi.
For os alle sammen.
PRISVINDER AMELIA LANG
CANDICE FRODER MORGENDAGENS LEDER
JEG FORMODER INTET... JEG ER IKKE SÅ EGOISTISK...
PÅFØRE SMERTE
BLØDE DØ
BRØDFØDE
Iris?
Felix!
Far?
Tænk over, hvad du vil, Hope.
Hvad du virkelig vil.
SAVNET CANDICE FRODER
Hallo?
Vil du gå efter hende?
Du sagde, hun skulle holde faren motiveret.
Måske til at overtage hans forskning en dag.
Jeg sagde, at vi kunne bruge hende til de ting.
Er intet af det vigtigt mere?
Det er vigtigt, at du lykkes, Jennifer.
Det var din idé at få pigen på tværs af landet på den måde.
Du insisterede på, at hun var risikoen værd.
Du overbeviste mig om, at rejsen ville forandre hende.
Den forandrede hende.
Ikke nok.
Det her lille puf?
Jeg tror, det kan gøre din mission til en sejr.
Ligesom Omaha var.
Det vil ikke slette det, der skete, før du rejste.
Jeg har kun ønsket det bedste for dig, ved du det?
Hun minder mig lidt om dig i den alder.
Var det derfor, du tog hende med?
Hun var fortabt.
Vred.
Hun trængte til en at se op til.
En, der troede på hende.
Det kunne jeg relatere til.
DU ER HER DUNN MEMORIAL BRO
Hvorfor fortalte du mig ikke om Campus-kolonien eller Omaha før?
Da vi mødtes til debriefingen?
Det ville have været en unødvendig distraktion,
og det ville have gjort din mission meget sværere.
At arbejde under dække i lang tid...
Det er nemt at knytte bånd. Sløre grænserne.
Hvis du vil gå efter hende, stopper jeg dig ikke.
Hvad med de andre?
Du sagde, at I fandt en. Hvem var det?
Baseret på din beskrivelse mener vi, det er Silas Plaskett.
Plaskett er uskyldig. Han ved ingenting.
Han bliver afhørt.
Han siger ingenting. Vi har ikke fået noget at vide.
Jeg fokuserer på at finde de andre.
Hvis de ved for meget eller...
hvis de stadig vil "redde" dr. Bennett eller Hope...
Vi må håndtere dem.
Så...
Hvor meget ved de om os?
Om missionen.
Hun er CRM.
Otte km nordpå er du i sikkerhed.
DØD
DØ TAG INTET
INTET ANDET FORMÅL BRØDFØDE
Hvorfor gør du det her?
Jeg vil have, hvad du har.
Du har en helikopter. Jeg hørte den.
Du har tøj og mad. Det kæmper man for at beholde.
Når man ikke har noget, tager man. Man er nødt til at brødføde sig!
Du er hende.
Jeg så dit billede. Det er dig. Jeg ved, det er dig!
-Nej. Det er ikke mig. -Du er Candice!
Nej. Jeg er ikke hende. Det kan jeg ikke være, for det er du.
Se bare.
Du kan ikke stikke af. Der er ikke et bedre sted. Det ved du.
Du slap ud, og du måtte komme tilbage.
Og komme tilbage og komme tilbage og komme tilbage...
Du skulle have gjort så mange ting i begyndelsen.
Så mange ting.
Du skulle have gjort dem, Candice, men du kunne ikke.
Hvorfor kunne du ikke?
Hold nu op. Jeg vil ikke gøre dig fortræd. Jeg vil bare gå.
Gå hvorhen?
Du dør bare.
En anden får tøjet, maden, forsyningerne, kødet.
Tving mig ikke til at slå dig ihjel.
-Fortæl mig, hvad du laver herude. -Hvad?
Hvad laver du her, hvis du ikke vil spise?
Jeg prøver bare at klare den.
Åh, Candice.
Din dumme, lille møgso.
Nej!
Du tog føde.
Bliv. Bliv.
Det her er dit hjem.
Det er dit nu.
JEG ER STOLT AF AT GØRE NOGET VIGTIGT.
VI GØR FREMSKRIDT.
Tænk over, hvad du vil, Hope. Hvad du virkelig vil.
Jeg blev glad for at høre fra dig.
Du havde ret.
Jeg kunne ikke klare det alene.
Men jeg vil ikke have, det her er alt.
Jeg ved ikke, om det er, hvad du vil høre, men det er sandheden.
Bestod jeg prøven?
Må jeg se min far nu?
Det er i orden at hade os, Hope.
Det burde du gøre.
Men de barske ting, vi gør, skal gøres.
Vi bærer den byrde, så andre ikke skal,
så der stadig kan være godhed i verden.
En dag vil det her måske ikke være alt, det er.
Jeg vil tilbyde din søster og officer Carlucci et hjem hos os,
nu hvor de ikke har et hjem at tage tilbage til.
Jeg formoder, du anskuer det helt anderledes nu.
Du ville se, om jeg ville gå efter hende.
Hun og de andre har forandret mig.
Jeg er glad for, at jeg tog fejl.
Jeg har tænkt på Silas.
Hvad vi kan gøre med ham.
Ikke flere løse ender, som du sagde.
Jeg har en tragisk nyhed om Campus-kolonien,
som jeg vil dele med dig.
Men der er også en rigtig god nyhed om din familie.
Hej.
Hvordan har du det?
Lægen sagde, du har hjernerystelse.
Hør her.
Du har god grund til at hade mig.
Men lyt til mig.
Vil du se Iris og Felix igen?
Så må vi få en ting på det rene.
Før vi efterlod dem i stuehuset,
sendte jeg dem til en koloni et par kilometer herfra.
Folkene der vil passe på dem.
-Hvad? -Men min mor...
Jeg sagde, at de ikke vidste noget.
Så er de i sikkerhed, hvis hun finder dem.
Så længe de ikke afslører, hvad de ved.
Hvorfor? Hvad sker der, hvis de gør?
Hvis CRM finder ud af, I afkodede deres oplysninger?
At I vidste, jeg havde ordre til at dræbe Iris og Felix,
hvis det blev nødvendigt?
Og at jeg sagde det, selvom jeg vidste det?
Jeg ved ikke, hvad der vil ske.
Men jeg har dræbt folk for mindre.
Tror du, at jeg dum?
-Du prøver bare at redde dig selv. -Det er ikke det, det handler om.
Hvorfor ikke fortælle din mor, hendes datter forkludrede missionen?
Hvorfor ikke ødelægge dit liv, som du ødelagde mit?
Jeg har lige fortalt dig hvorfor.
Hvis du gør det, gør du ikke kun mig til et mål, men også dig selv.
Samt Felix og Iris.
Endda din far.
Hvis du siger, hvad der virkelig skete.
Du må lyve for ham.
Om hvor de er.
Om hvad du ved.
Kun sådan kan du sikre dig, at han forbliver i sikkerhed.
Du og jeg?
Vi er bittesmå brikker i en stor mosaik.
Små spillere i et spil, der vil blive spillet i årtier.
Måske århundreder.
Men det her sted?
Det er sikkert og godt for alle.
Så længe vi overholder deres regler og ikke laver ravage.
Er det en trussel?
Sådan er det. Det troede jeg, du forstod efter i går aftes.
Nej, jeg vil have en fremtid.
Måske hjælpe med at arbejde for en.
Men jeg vil ikke arbejde med jer røvhuller for at realisere det.
Jeg vidste, jeg ikke kunne komme tilbage.
I var min billet væk derfra.
Det er over midnat. Tillykke med fødselsdagen.
Lover du mig, at du prøver at få
en lille smule søvn?
Lidt søvn?
Jeg lover, hvis du lover.
Ønsk mig held og lykke.
Felix.
Felix?
Ja.
Hvorfor skulle CRM skjule det, der skete derhjemme?
Det giver ikke mening, vel?
Nej.
Det gør det ikke.
Jeg tænker på alle, der er døde.
Og det er vi ikke, fordi vi rejste.
Vi løb en risiko.
Måske er det sådan, vi lever videre.
Hvordan vi får Hope og min far tilbage.
Vi gør, hvad vi skal, uanset risikoen.
Det er fint, at rådet lader os bo her, men...
Vi kan ikke blive. Reglerne er anderledes nu.
CRM har ændret spillet.
Så vi ændrer vores spil.
Noget om, den blev ødelagt af en stor kolonne, der gik igennem.
Løb de tomme bare igennem?
Jeg kan kun tolke det sådan.
Det var ikke tomme.
Det var dig.
Det er, hvad du får. sådan.