Tidligere i The Walking Dead: World Beyond.
Vi vet hvor gassen er.
Så vi ødelegger gassen?
Prater dere om en flukt?
Dr. Belshaw døde ikke i en ulykke. De drepte henne.
VI har ingen annen sjanse. Planen vår funker ikke uten deg.
-Hva foregår? -Mills' tropp er på vei...
...for å ta seg av Utkanten.
-Skytterlagene er i posisjon. -Og forskerne våre?
Skyt for å drepe. Fjern noen få for å traumatisere mange.
Det er dem. Ild på min ordre.
Tre, to, en.
En.
De har sendt oss et signal,
så vi må sende et tilbake.
De tvang oss til dette.
SPRENGLADNING 112
Nå er det ingen vei tilbake.
Gi meg en rapport, Delta.
Pierce, fortell meg hva som skjer der nede, nå.
Eksplosjoner i tunnel 135.
Jeg mistet kontakten. Vi gikk rett inn i en felle.
Hvor fikk de sprengladninger fra?
De er forskere, Jadis.
Dette er Leo Bennett. Jeg vil prate med underoffiser Stokes.
Dr. Bennett.
De soldatene betød kanskje ingenting for deg,
men de ofret sine liv i kampen for en fremtid.
En fremtid du har satt på spill,
for hver eneste levende person på planeten.
Det var bare for syns skyld. Vi er innstilt på å eskalere.
Du skal vite at du har gått altfor langt.
Dere ødela hjemmet vårt,
og en hel levende by med levende personer,
og dere prøvde å skjule det fra oss.
Vi er ferdige med CRM.
Vi drar. Alle sammen.
I dag.
Du tror at du kan kjøpslå med meg.
Det gjør jeg.
Vi har Mason Beale.
Du lyver.
Han ble evakuert sammen med de andre studentene.
Mason.
Vær så snill.
Offiser Stokes, det er meg.
Få meg ut herfra, vær så snill.
Hva vil du, Dr. Bennett?
To lastebiler, de største du har.
Fulle bensintanker.
Ingen triks.
Og hvor har dere tenkt å dra?
Forlater du rollen din som den som finner kuren, doktor?
Den som redder hele arten vår?
Vil du virkelig bare kaste det bort?
Dere er mordere og løgnere.
Det funker ikke for oss.
Slipp oss ut, så finner vi en annen måte for å redde alle på.
Selv dere.
Er alle du er sammen med enige i det der?
Vil dere alle forlate tryggheten og sikkerheten vi ga dere, så raskt?
Den finner dere ikke igjen utenfor våre murer.
Det er ingen fremskritt der ute,
kun død, og de døde.
Bare spør Hope.
Hun kan bekrefte det.
Hun har sett det.
Du får 30 minutter på å rygge lastebilene
til serviceinngangen i nærheten av vaktport 1.
Vi vil ikke skade gutten,
men, som sagt, vi er innstilt på å eskalere.
Dere skal få bilene.
Og la meg være den første som gratulerer deg,
med å ha samlet masse smarte folk
til et heseblesende dumt selvmordsoppdrag.
Herregud, Jadis.
Hva faen skal vi gjøre?
Hele poenget med oppdraget ditt,
var å sørge for at Hope Bennett
forsto hvor viktig fremtiden er.
Hun gjør det. Det høres ut som at alle gjør det.
Bare ikke en som innebærer at vi ødelegger hjemmene deres.
Kan du klandre dem?
Det er ikke min feil at CRM ikke klarte å holde det hemmelig.
Hvorfor bruker han så lang tid?
Han kommer.
Hva?
Du prøvde bare å hjelpe meg.
Du fortjener ikke dette.
Vel, av og til, gjør det vondt å hjelpe til.
Dessuten, så handlet det ikke bare om deg.
Jeg kan kontakte henne.
-Er det noe du vil si? -Nei.
Jeg kan ikke risikere å avsløre henne eller planen.
Men...
Takk.
Hei.
Jeg er lei for det hun gjorde mot deg.
Hun trodde at hun hjalp verden.
-Av og til gjør det vondt som faen. -Hei.
Beklager. Jeg, eh...
Jeg fant vodkaen, men ikke antibiotika.
Det var tomt.
Det er pinsetter i skrinet. Steriliser dem med bålet.
Du blir nødt til å holde meg fast,
mens han graver ut kula, akkurat som vi sa.
-Hva om det skjer noe? -Det gjør det ikke.
Det gjør det ikke.
Bare hold meg fast.
Om jeg flytter meg litt, og du gjør et hakk i innvollene mine,
da er vel alt over. Ok.
Kom igjen.
Hold hardt.
Ok.
Sørg for at du har et godt grep om den, før du drar den ut.
Ja.
-Forstår du? -Ja.
Går det bra?
Ja, ok.
Faen. Ok, sett i gang.
Sett i gang.
Stille og rolig.
Jeg tror jeg har den.
Bra jobba, gutt.
Drapssonen er nok fullsatt nå.
Fullfør planen.
Finn vennene deres.
Dra.
Jeg klarer meg.
Ingen triks, som du kan se?
Vi vil ikke risikere noe mens dere har sønnen til Beale.
Om det var opp til meg, så ville jeg skutt deg her og nå,
for at du drepte mine menn i tunnelene.
Rygg lastebilene opp til serviceinngangen.
Med nøklene i tenningslåsen.
Om jeg får se deg igjen?
Da dreper jeg.
Hva i helvete foregår her inne?
Du burde spørre faren din om det.
Skikkelig bra kar, han generalmajoren.
Iris?
SPRENGLADNING
-Lastebilene er klare. -Da drar vi.
La oss holde minst mulig radiokommunikasjon.
-Si fra når dere har kommet dere ut. -Det gjør vi. Du klarer det.
Så lenge de tror at vi alle drar,
og at vi har ham, så prøver de nok ikke på noe.
Vær forsiktig.
Det er jeg som skal si det til dere to.
Vel, om dette funker, så kommer vi rett etter deg.
Intet farvel. Ikke sant?
Ja.
-Pass på dem. -Alltid.
Det er du som skal gjøre det.
Alle vil se på deg i denne delen.
-Det er planen. -Du klarer det.
-Klar? -Ja.
Pass på ham.
Ok, vi er tilbake om ti minutter.
Hei, Hope?
Det finnes ikke noe annet, et bedre sted.
-Hvem har sagt at du får prate? -Hva om dere aldri finner noe sånt?
Tenk om dere ødelegger fremtidens siste sjanse?
Han vet ikke en dritt om alt det de har gjort.
Ja, kanskje vi skal fortelle det til ham.
Hope.
Kom igjen, vi drar.
Vi burde være 1,5 kilometer unna nå.
Da kan vi møte de andre.
Har du Wills kart ennå, det forskningsstedet?
Ja. Hvordan det?
Vi har et stoppested på veien.
Kanskje dere burde blitt med dem.
-Felix og Hope, mener jeg. -Å.
Hun klarer seg.
Og hva med deg?
Hvordan går det med deg?
Det går bra.
Jeg bare...
tenker på hva som blir det neste.
Tenker du noensinne å det?
Det har skjedd mye på ganske kort tid.
Og nå er det over, om ganske kort tid.
Så langt som jeg kan huske tilbake, så bare det bare meg og onkelen min.
Du vet, vi gikk rundt og prøvde lykken.
Prøvde å...
Prøvde å gjøre en bedriten verden litt mindre bedriten.
Og...
Det hadde vært fint, om det var oss to som gjorde det.
Når alt dette er over.
Ja ha?
Hvor har du lyst til å dra?
Jeg har alltid hatt lyst til å besøke Getty-museet.
Ja, se hva som er igjen av det.
For all del, det er ikke Louvre.
-Nei. Nei. -Nei.
Men de har en fin samling.
Utsikt mot havet.
Store plener.
Ja.
Vi kunne dyrket vår egen avling.
Her er det.
Vi går inn, plasserer sprengladningen, og går ut.
Og håper at de andre møter oss med gassmaskene.
Kom.
Det er ganske varmt her inne, for å være et kjølerom.
Ja.
Tror du strømbruddet slo den ut?
Nei, det er et annet strømnett.
De har tint opp, alle sammen.
Hold deg bak meg.
Lukk døra til fryseren!
Hope, skynd deg.
Hodene er fortsatt frosne.
Du skal være stolt, Hope.
Dette stedet...
Det er trygt.
Det er bra for alle.
Dette er hjemmet ditt nå.
Hope!
Hope.
Går det bra?
Ja. Vi setter ut sprengladningene, og kommer oss ut.
Faen ta dette stedet.
Hun har flyttet den.
-Alt sammen. -Hvordan?
Jeg vet ikke.
-De slo av strømmen, de døde… -De visste at vi kom.
Ja, vi må dra.
Vent. Tror du at de fortsatt er her?
-Vi så jo at de dro. -Nei, vi så at to lastebiler dro.
Det var det de ville at vi skulle se.
Bennetts motiver er basert på rettferdighet,
og vi har allerede sett hvor langt de kan gå.
Om de fant ampullen, så fant de gassen.
Da drar de ikke herfra uten å prøve å ødelegge den.
Men det klarer de ikke.
-De kommer ikke herfra i live. -Offiser Stokes.
Kontrollstasjon Vest har nettopp meldt inn kode 6.
Det kommer tusenvis fra syd-sydvest.
Vi er minutter unna en full invasjon.
Vi burde oppdaget det...
Jeg vet det. Troppene fra Vest ble sendt til tunnelene.
Avled dem med sprengladninger,
og send alle andre tilgjengelige lag til Vest.
Om vi ikke holder stand, så kan vi miste alt sammen.
Gassen må være her et sted, vi må bare finne den.
Nei, vi har ikke tid. De vet at vi fortsatt er her.
Da bruker vi sprengladningene og gjør skade.
Silas leder en gruppe som skal gjøre det.
Hun har rett. Vi holder oss til planen.
-Hva gjør vi med ham? -Det forandrer seg ikke.
Vi dumper ham et sted der ute, og ber CRM om å hente ham.
Og Portland? Gir vi bare opp en hel by?
Vi kan ikke redde noen andre uten å redde oss selv.
Når vi kommer oss ut, varsler vi de andre.
Så tar vi det derfra.
-Hvor er den? -Hva prater du om?
-Hvordan kan han vite det? -Faren din leder alt dette.
Han ville ikke gjort det dere beskylder ham for.
-Han er klokere enn noen av dere. -Du kan dette stedet.
Jeg vet ingenting om gassen. Hva vil du at jeg skal si?
Ok, ok. Ålreit.
Vi skal finne ut av det, ok?
Vi drar, nå.
Kom igjen!
Kom igjen.
Pierce, hva er statusen?
Kontrollstasjon 3 og 4 har falt.
Og sprengladningene?
Troppene prøver å rydde en vei for helikoptrene.
Dette er sykt. Jeg gjør meg klar, jeg vil hjelpe til.
Du blir her med meg.
-Hvorfor det? -Gjør klar jeepen.
Vi har fortsatt noe ugjort.
Rommet med medisinsk utstyr skal være rett foran oss.
Det betyr at veien inn enten er der eller der.
Du tar den veien. Jeg tar denne.
Ja.
Hei.
Takk for at du gjør dette. Du kunne bare blitt med de andre, men...
Det er mye som ikke har funket, men det vil dette gjøre.
Det vil funke.
Hei.
-Plaskett. -Webb.
-Hva gjør du her? -Hei, jeg skulle bare...
Ikke.
Ikke ta et steg til.
Ok.
Høres ut som om storkaren er inne.
Jo flere som følger med CRM, desto mindre følger de med på oss.
Vi må komme oss vekk, ellers blir problemene deres til våre.
Det virker klart. Hvilken Hummer er det?
Fire dører, lengst bak.
Jeg brukte onkels ringen-rundt-triks for å løfte dem av mannskapet.
Webb.
Hva skjer?
De har flyttet alle soldatene til portene.
De trengte folk raskt, så de hentet inn noen kadetter.
Du er en av dem, ikke sant?
-Opprørerne vi leter etter. -Hva? Nei.
-Nei, jeg er her for å... -Jo, det er du.
De vennene du ville finne?
Du er en av dem.
-Jeg har ordre om å skyte på flekken. -Nei, det går bra.
Jeg er her for Dennis, han er skikkelig skadet.
Jeg skal bare hente antibiotika, og så tilbake til utposten.
Du lyver.
Du kan ikke dra herfra i live.
-Om du ikke lar meg gå, dør Dennis. -Da får han det.
Beklager, jeg har ordre...
Hvem var det der?
Samme det. Han vil være slått ut en stund.
Jeg fant veien inn.
Det var ikke merket så bra.
Skiltingen her inne kunne vært mye bedre.
Hva? Jeg sa jo at det ville funke.
Kom.
Her er dem.
Bra. Kom igjen, vi drar.
Du er død, Plaskett.
Åpne døren!
Vi kommer ikke tilbake til jeepen.
Faen.
Jeg tror jeg vet om en vei ut.
PORT 1 ØST
PORT 1 STOPP
Ikke skyt.
Carlucci sikter på Mason Beale.
Lag Alfa, følg med.
Vi har Bennett-familien der vi vil ha dem.
La oss prate, bare oss.
Slå over til 2800.
I enerom.
Dere vil ut herfra, og vi vil ha Mason Beale.
Hvordan skal vi gjøre det?
Dere får ham uskadd, så fort vi er ute.
Og det skjer kun om vi får kjøre av gårde i denne Hummeren.
Uakseptabelt.
Dere har ikke vist meg noe for å få meg til å stole på dere.
Vi stoler ikke på dere.
Så der står dere...
Og her står vi...
Og en enorm kolonne med de døde er på vei.
Vi får se hvem som blunker først.
Dere ville ikke lytte,
så nå er vi i en situasjon hvor ingen kan vinne.
Om dere prøver dere på noe,
så dreper jeg ham, jeg lover.
Og så da?
Dere har uflaks.
Og det får dere også,
fordi uten Mason, er det ingenting som hindrer oss
fra å plaffe dere ned, alle sammen.
Vil Beale ha tilbake sønnen sin uten kneskåer?
Jeg skjønner.
Dere er sinte.
Dere skylder på CRM for alle problemer, men dette?
Dette er utfallet av deres handlinger, ikke våre.
Er dere fornøyd med resultatene?
Dere gjorde dette. Dere gav oss ikke noe valg.
Vi ville ikke gjøre noe av dette.
Du forstår åpenbart ingenting.
CRM var ikke vår allierte. Ikke vår, og ikke Portlands.
Dere løy. Dere dekket over et folkemord.
Dette er den eneste verden du kjenner til.
Du er altfor ung til å innse alt som har forsvunnet.
Dere drepte 100 000 mennesker.
De ville ha dødd uansett.
Militæret tok de vanskelige valgene, slik at sivilistene slapp.
For to år siden,
avslørte CRMs modeller at Alliansen snart ville
tære på Borgerrepublikkens ressurser.
Omaha, Campus-kolonien, Portland...
hadde blitt for avhengige.
De ville aldri blitt bærekraftige.
Så det var bare et tidsspørsmål
før tusenvis sto overfor en en ruinerende hungersnød.
I beste fall, ville tusenvis ha dødd langsomt.
I verste fall,
ville sykdommer og konflikter spredd seg til selve Borgerrepublikken.
Og så?
Verdens lys...
Slukket, en gang for alle.
Døden vinner.
Vi valgte å spare dem for det, ved å avslutte livene deres raskt,
slik at det fantes en sjanse til å overleve for menneskeheten.
Det vi gjorde mot deres hjemsted var en barmhjertighetshandling.
Vi sørget for at alle ressurser ble hentet ut, inkludert 10 000 barn,
og de smarteste ble sendt hit,
for å bidra til vitenskapelige fremskritt,
under vår beskyttelse.
Folk som dr. Bennett, og selvfølgelig deg, Hope.
De som døde spilte en viktig rolle
for vår forskning om å avslutte gjenoppvekking.
Deres ettermæle blir at de døde sluttet å gå over verden.
Hvem gir deg rett til å bestemme hvem som skal leve og dø?
Dere ser på verden fra deres begrensede perspektiver,
og kritiserer CRM,
når det er vår innsats som har gjort det mulig for dere å eksistere.
Dere maser om urettferdighet,
samtidig som dere risikerer og ødelegger
de velfortjente fremskritt til de mange som kom før dere.
CRM fatter de vanskelige beslutningene, så dere slipper.
Se hvor godt planen deres fungerte.
Alt dere gjør er å stanse marsjen mot vitenskapelig fremskritt,
dere fornekter verden den fremtiden den fortjener.
Og hvorfor?
Fordi dere er sinte på oss.
Dere kunne vært søte,
om det ikke var så patetisk.
Og så farlig.
En! Skyt for å drepe.
Ned!
Jeg tar ham.
Percy!
Slipp den.
Feil valg, Jennifer.
Nei.
Du.
-Du gjorde dette. -Nei.
Nei, nei. Dette, dette var deg. Dette var...
Du gjorde dette, du og den jævla familien din.
Du drepte ham.
Du måtte bare bli med oss, så hadde alt gått bra med oss alle.
Han fortjente det.
Hun fortjente det. Se på hva du har gjort!
Søsteren min hadde rett.
Du er en av dem.
Du er likedan. Du gir faen, det har du alltid gjort.
-Du drepte ham... -Hope?
Ikke.
Jeg burde skjønt det.
Hva de er, og det gjorde jeg ikke.
Han er død, og jeg burde forstått det.
Gjør du dette mot ham...
Så gjør du det samme mot deg selv.
Igjen.
Ikke.
Hopp inn!
Iris.
Dra!
Kom igjen!
Flytt deg.
Flytt deg, sa jeg!
Jeg antar at moren din hadde rett om deg.
Moren min har ingenting med dette å gjøre.
Om du hadde tenkt å skyte meg, ville du ha gjort det.
Forsterkningene er på vei.
Om du lar meg leve, får du et forsprang på fem-ti minutter.
Du er flink.
Du kanskje har en sjanse. Hva sier du? Ja?
Hjelp! Hjelp meg.
Vær så snill.
-Hjelp! -Faen.
Generalmajor,
jeg setter pris på de ekstra troppene som sikrer anlegget, men la meg...
Vi må skynde frem tidslinja for Portland.
Vi kan ikke la noe forhindre det.
Forskerne er en prioritet, men...
Ja, sir. Vi er avslørt.
Bennett-familien vet om Portland, og har sagt det til andre.
De har fått informasjon fra en sympatisør,
som skal få sin rettferdige dom.
Vi skal få tilbake forskerne, og forskningen vil fortsette.
Det skal jeg sørge for.
Jeg burde blitt hentet inn tidligere, for å unngå dette,
men jeg skal fikse til det.
Ja, ja sir. Selvsagt.
Takk for at du stoler på meg.
Jeg vil ikke skuffe deg.
Sikker på at det er her?
Ja. Uten gassen,
sendte jeg Will og Indira til undergrunnskjøpesenteret.
Så hvorfor svarer ikke pappa?
Han burde vært her med alle de andre.
Jeg prøver igjen.
Felix til Leo, hører du meg?
Leo, kom.
Felix til Leo, hører du meg?
Leo...
Felix. Syng ut.
-Alt vel? -Ja. Punktering.
Fotangler på veien.
Vi satte flest mulig i den andre lastebilen, og sendte den av gårde.
Hvor er du?
Tre kilometer vest for møtestedet.
Vi mistet litt tid, måtte unngå en kolonne.
Vi kan lappe dekket, men den som la ut fotanglene er neppe langt bak.
Ok. Bli der. Jeg kommer.
Mottatt.
Det er for lett å se Hummeren fra lufta.
Jeg går til fots. Går det bra å vente på de andre?
Ja. Ja, det gå bra.
Ja?
Hei.
Dennis?
Hei.
Hva skjedde?
Jeg kom litt for nært en kule.
Hva skjedde med deg?
Hope?
Vi har medisinene til Dennis,
men vi må til utposten før vi kan møte Indira, og...
Hvor… Hvor er alle sammen?
Hvor er Percy?
Nei.
Faren min er i trøbbel. Felix dro for å hjelpe ham,
men selv om de klarer seg,
så er nok gassen allerede på vei til Portland.
CRM vant.
De skal ødelegge enda en by, og vi kan ikke gjøre noe med det.
Hallo. Noen? Hører dere meg?
Huck?
Ja.
Hei, eh… Jeg tror jeg har funnet noe.
Har dere fortsatt C4?
Ja, vi har den.
Hvordan det?
Hei, hva fant du?
Hvor er du? t du?