Tidigare i The Walking Dead: World Beyond.
Två transportbilar. De största ni har. Inga tricks!
Om jag fick bestämma hade jag skjutit dig i huvudet.
Ser jag dig igen dödar jag dig.
De kommer att utrota Portland.
De lämnade inte förrän de förstörde gasen.
Ska vi bara ge upp?
Vi kan inte rädda nån om vi inte räddar oss själva.
Jag är här för Dennis. Han är allvarligt skadad.
-Jag gör mig redo. -Nej, du stannar.
Eld upphör. Carlucci siktar mot Mason Beale.
Percy!
-Nej. -Var är Percy?
Gasen är förmodligen på väg till Portland.
Jag har hittat nåt. Har du kvar sprängmedlet?
TVÅ MÅNADER TIDIGARE
MONUMENTDAGEN
Hej på er.
Hej.
Där är den där kostymen igen.
-Ja. Det är... Tuff... -TuffyStitch.
-Barn kan... Nåt... -"Ärva dem, inte fördärva dem".
Just det.
Det var en...stor skiftnyckel.
Tack.
Jag menar, ja, den är...
Är det här du har smugit ut hela tiden?
Ja.
Mina föräldrar undervisade här
och pappa slank ut här för att röka så att mamma inte skulle se.
Det vi är på väg att göra är en smula farligare.
Så nu ska vi verkligen göra det...
Ska vi vandra 180 mil till fots?
-Börjar du tvivla? -Nej.
Vår pappa är i fara och vi måste hitta honom, men...
Men så fort vi går ut genom den dörren...
Ingen återvändo.
När vi är inne på det så finns det inget sätt att veta
hur det här ska sluta för nån av oss, så...
-Det är ju det också. -Okej.
Så vad sägs om att lova att vi backar varandra
vad som än händer.
Jag är på.
Jag med.
Till slutet, oavsett vad slutet visar sig vara för oss.
Okej då.
Vi kör.
Okej.
Vänta, om...
Om vi stöter på nån tom,
kom ihåg Carluccis första överlevnadsregel.
Angrip dem enbart i nödfall. Att undvika dem är a och o.
Bara så att du vet ifrågasätter jag idén att gå till fots.
Ett fordon är för lätt att upptäcka från luften.
Det här är säkrare.
Ja. Jättesäkert.
Vi har tagit oss över halva landet till fots, okej? Vi klarar det.
Allt bra?
Vi måste gå fortare.
Allt hänger på oss. Alltihop.
Så efter att vi har sprängt all gas...
Då möter vi upp de andra,
några beger sig till Portland.
Du? Ska du dit?
Det var nåt Percy och jag pratade om.
Jag beklagar.
Han tänkte döda Huck.
Men han lät henne leva.
Hon riskerade sitt liv för att rädda hans,
men hon kunde inte det, ingen kunde det.
Jag antar att jag vill att det ska få nån sorts mening.
Han var vilsen. Jag menar...och sen hittade han dig.
Kanske är det just det som har nån mening.
Jag har precis fått veta...
Vi har säkrat tillgång till helikoptrarna. Jag vet.
Hur lång tid dröjer det innan de kan börja bomba?
Inom en timme.
Bra. Det frigör fler grupper som kan säkra forskarna.
-De måste hittas. -Ja, ma'am. Något mer?
Sprid ut ett dussin fordon i en radie på 13 kilometer
och blockera alla frekvenser.
Tror du att de fortfarande använder komradior?
Det stör våra egna kommunikationer.
Det är en beräknad risk.
Men det är bästa sättet att få stopp på dem.
-Och vår nuvarande operation? -Påverkas inte.
Helikoptrar finns vid utgallringen
om fyra timmar för att flyga gasen till Portland.
Förhoppningsvis kan vi avsluta allt då.
Var fan är de?
CRM letar säkert efter mig.
Du behöver antibiotika och jag behöver sprängämnet.
De där ungarna har en rejäl uppförsbacke.
Det är slutet på en helvetesresa. Ge dem tid.
Jag har tänkt en del på en gammal kompis till mig.
Han brukade alltid prata om sin familjs stuga i Smoky Mountains.
Om stränderna vid Pigeon River som omgärdades av stora tallar.
Låter fint.
Han deltog i ett av de första uppdragen.
Han kom aldrig tillbaka.
Jag har alltid undrat om han deserterade...
...återvände...
...och skapade sin egen lycka.
Tror du att vi kan göra samma sak?
Vi skulle kunna skapa oss ett liv.
Det skulle vi kunna göra.
Efter att vi spränger skiten, skyndar oss till CR och...
...avslöjar för regeringen och pressen vad militären sysslar med.
Småsaker, småsaker.
Även om vi klarar det,
hittar ett sätt att nå rätt personer...
Om nån överhuvudtaget tror på oss.
Om nån kan göra det här,
så är det vi.
Vi tar det vi har och får det att fungera.
-Ja. -Ja.
Precis den vägassistens jag letade efter.
-Allt bra? -Är alla säkra?
De kom dit säkert i den andra bilen. Det är bara vi.
Och tio års forskningsarbete.
Okej.
Göm er. Huka er, hitta skydd. Skynda på!
Dr Bennett?
Varför kommer inte du och dina vänner ut med händerna på huvudet?
Ni kan inte vinna det här.
Hallå.
Jag blev nästan orolig.
Skönt att ni mår bra.
Fint att se dig.
Vi provade radion.
Jag med.
-CRM blockerar kommunikationen. -Jag tog så många jag kunde.
Tack för att ni inte lyssnade på mig. Det ni gjorde betyder mycket.
Det kan funka.
Vad mer kan vi göra?
Gå tillbaka, träffa de andra. Det är fortfarande säkrast att gå till fots.
Det närmsta säkra avståndet när allt sprängs är fem kilometer härifrån.
Och du då?
De vet att du hjälpte oss att fly...
Du kan följa med oss.
Personerna inom CR
vet inte vad militären har sysslat med utanför deras väggar.
Det måste de få veta.
Dennis och jag ser till att de får reda på det.
Tack. Ni borde bege er.
Var försiktiga bara, okej?
Du med.
För vad det är värt...
Jag är stolt över dig.
Du är framtiden, tjejen.
Glöm aldrig det.
Vi borde röra på oss.
Silas?
Kommer du?
Ja... Nej.
Jag följer med Huck och Dennis.
-Va? -Plaskett.
Ni behöver nån som hjälper er att ta er dit
och ni måste ta er dit.
Stokes, jag har ny information.
Sprängämnet de använde till tunnlarna tycks vara gamla M112:or.
Samma som valdes för utgallringsanläggningen.
Ja, ma'am.
Gör iordning helikoptern. Nu.
Ma'am?
Mallicks man driver utposten dit gasen har förflyttats.
Med all respekt så var vi så diskreta vi kunde vara med flytten.
Vi maskerade gasen som standard...
Jag sa: Gör helikoptern redo.
Du har blivit bra på att vara hjälte.
Det är jag inte.
Jag hjälper bara en vän.
När jag lämnade universitetet så...
...hade jag inte ens vänner att säga farväl till.
Jag tror inte att det här är ett farväl.
Vi har hittat varandra två gånger tidigare, okej?
Det gör vi igen.
Ja. Det gör vi.
Vi ses.
Silas.
Tack.
För vadå?
För att du följde med mig och Hope när du knappt kände oss.
För att du räddade mitt liv på den där skolan.
För att du dansade med mig när jag ville dansa.
Jag följde bara dina steg hela tiden.
Det gjorde vi allihop.
Det dröjer inte länge förrän Huck detonerar laddningarna.
Ni borde ge er iväg.
Vi ses, Silas.
Jag var på väg till köpcentret med de andra.
Jag vände när jag hörde ditt nödanrop.
Det här håller inte.
Dela på dem. Det gör det lättare att bli av med dem.
Jag springer runt som lockbete, runt träden.
Newton är ett rövhål.
Han kommer att följa efter, lita på mig. Det är ett smart drag.
Fan.
Såna som du?
Ni är värre än de döda.
För du hjälper dem att vinna. Men inte i dag.
I dag förlorar du.
Faktum är
att det är bättre så här.
Du och jag.
Kör.
Du sa att du skulle döda mig om du fick chansen.
Kom igen då.
Du har din, jag har min.
Inga andra vapen.
Jag erbjuder dig en rättvis match.
Jag läste din psykrapport.
Tänker du göra mig besviken precis som alla andra i ditt liv?
Som alla personer på Campus-kolonin
som du svor att skydda?
Som din pojkvän som kom hit för att bli kvitt dig.
Fan... Inte ens dina föräldrar ville ha med dig att göra.
Vill du verkligen lägga till mig på den listan?
Ja.
Ha så kul.
Vad är det?
Vad står på?
CRM blockerar inte bara komradiorna.
Det påverkar fjärrdetonatorerna också.
Vi måste hitta ett annat sätt att spränga på.
Vi kanske kan rigga nåt.
CRM kan vara här när som helst.
Hur långt är det till nödvapengömman som du berättade om?
Där vi skulle samla på oss grejer?
Fem kilometer.
Jag vet inte om vi har några timers kvar, men...
...kanske.
"Kanske" är det bästa vi har att gå på.
Jag kan gå. Jag behöver bara veta var det ligger.
Du borde följa med honom.
Vi kan vara tillbaka om 20.
Okej.
Du då?
Jag stannar här, gömmer mig om de kommer nära.
Var försiktiga, okej?
Vi fixar det här.
Ja, det gör vi.
Vi tar det vi har och vi får det att fungera.
Nu är det en rättvis match.
Gå igenom lagret och kontrollera containrarna.
Vad fick du ut av att svika republiken, Jennifer?
Vi skulle strida för mänskligheten,
men det finns inget mänskligt med det CRM har gjort.
Ingenting med andra ord...
Du har inte bott där ute.
Du har aldrig förlorat ett samhälle.
Du kan inte uppskatta det vi har, vad vi kan göra.
Vi får se vad du kan göra.
Det du gjorde mot Omaha?
Vi hade inget val. Din mamma förstod det.
Hon blev förvirrad.
Men du? Du har alltid varit sån här.
Du offrade nån för att komma in i CR, eller hur?
Det var väl din inträdesbiljett?
Någons liv?
Människor är resurser.
Jag hade nån speciell. En A.
Men jag sa att han var en B så att han inte hamnade i din mammas labb.
Det var jag skyldig honom.
Så, ja, jag utbytte nån för att komma in i staden
och sen såg jag vad den här världen kunde bli,
så jag anslöt mig.
Och nu? Nu gör jag allt som du inte kunde.
Vänta. Låt mig titta på ditt sår.
Jag mår bra.
Det måste finnas en detonator med timer i nån av de här.
Grabben.
Du är en mördare.
Du har 100 000 människors blod på dina händer.
Jag är inte mer mördare än du.
Ditt uppdrag att observera och rapportera i Omaha?
Vad tror du all hemlig data var till för?
Hur tror du vi släckte en hel stad med bara ett kemiskt tillslag?
Du berättade för oss exakt var alla samlades
för att fira Monumentdagen. Torgen, parkerna...
Ett år senare visste vi exakt var vi skulle slå till, tack vare dig.
Det hade inte behövt bli så här.
Vill du att jag avslutar det? Vill du dö ensam?
Det finns bara en sak jag vill.
Jag har den här guldklockan.
Det var min pappas.
Ett av de få minnen jag har kvar av honom.
Och...
...min mamma,
hon säger att det var klockan som förde samman mig och henne igen
efter att saker och ting gick snett.
Säg till henne att det inte kommer hända igen.
För den här gången
för den samman mig och min pappa igen.
Hur lång tid har jag på mig?
De kommer att sprängas. Vi åker, nu!
Vi är inte tillräckligt långt ifrån utposten än.
Vi måste ta oss fram snabbare.
Snabbare genom det där?
Ducka!
FÖRSTÖRELSE M112 SPRÄNGÄMNE
MÅNDAG DEN 26
Hoppa in!
Kom igen, skynda er!
Sätt på de här.
-Flytta! -Hope!
Jag kan försöka sy ihop dig.
Och sen,
om vi kan hitta mer antibiotika...
-Hon kanske kommer. -Det gör hon inte.
Hon skickade hit oss så att vi inte skulle vara där.
Vi kan ge oss av.
Vi borde. Jag kan ta dig till CR.
Jag kommer inte att klara det, grabben.
Titta på mig. Omöjligt.
-Men du... -Hon visste om det.
Det var bara enklare att låtsas.
Ta bilen. Hitta dina vänner.
Nej. Du sa att det här handlade om en andra chans.
Det här är vår chans.
Jag tänker inte ge upp.
De måste ha sett bilen.
Vi kan vinna mot dem.
Nej, det kan vi inte.
Jag kommer inte att överleva det här.
Men det finns en chans att du kan.
Ge mig din pistol.
Varför?
De vet att jag är en förrädare.
Jag kommer att dö, men om det ser ut som att du dödade mig
kommer de att tro att du inte var en del av det här,
att du bara var en gisslan som fick övertaget om sin kidnappare.
De kommer att se dig som en hjälte.
Det är så du överlever.
Nej.
-Nej. -Gud.
Vill du ha en andra chans? Här är den.
-Vad pratar du om? Håll käften! -Men vad fan! Det är enda sättet.
Jag tillåter det inte.
Det måste vara du.
Vad Jennifer gjorde mot dig, det förtjänade du inte.
Och inte fan förtjänar du det här heller,
men Silas, du förtjänar att ha ett liv.
Om de kommer hit och hittar oss levande dödar de oss båda.
De måste se dig som en av dem.
Det är därför det måste bli så här.
Vad får dig att tro att de kommer tro på mig?
Grabben, du får se till att de tror på dig.
Försök åtminstone, annars är du död.
Du måste, och du måste göra det nu.
Okej? Vi har inte tid.
Jag tar mig in. Jag hittar rätt personer,
och alla ska få reda på vad CRM gjorde.
Kom ut ur huset. Händerna på huvudet.
Gör det bara.
Jag är så... Jag är så ledsen.
Bär inte den bördan.
Och kom ihåg, oavsett vad de säger,
så är du inte en av dem.
Gör det.
KUNDTJÄNST
Hur mår han?
Han andas svagt.
Han har förlorat mycket blod.
Kanske för mycket.
Vi borde säkra honom.
Utifall att.
Han räddade mitt liv.
Indira.
De här låg i hans väska.
Vad är det?
Det jag behöver för att leva.
Hej.
Vad är det där?
Det är Eltons.
Visste du att han började skriva en bok?
Jag pratade med Indiras folk.
Många av dem vill hjälpa till.
De pratar om att bege sig till Portland, för att varna dem.
Om några dagar, när det är säkert.
Vill du att vi följer med dem?
-Vi kan inte lämna Elton. -Jag säger inte att vi ska göra det.
Jag vet att det här stället inte är permanent,
men det verkar säkert.
Cornell ligger nära, så det måste finnas labbutrustning.
Om du stannar kan du arbeta här.
Fortsätta forska i flera år.
Så du vill följa med dem?
Det är det jag ska göra.
Jag kanske inte låter vettig just nu, men...
Det gör du.
Det handlar inte om oss.
Det handlar om framtiden. Inte CRM:s, utan allas.
Det är så jag känner, och jag...
Jag tror det är så Elton känner också.
Iris.
Du vet att jag älskar dig,
men jag kan inte släppa iväg dig...
Jag kommer tillbaka.
Med förstärkning från Portland.
Det är inte för all framtid.
Ingenting är det.
Jag och Felix kanske kan följa med henne.
Det är för mycket som står på spel här.
För mycket som behöver skyddas.
Hon har rätt.
CRM är nära och...
…forskare är inte krigare.
Men det är Iris.
Jag uppskattar att du kom hit, Silas.
Du undrar förmodligen varför jag bad dig komma.
-Du hörde vad jag gjorde. -Det kan du ge dig på.
Du sköt Mallicks förrädiska man i ansiktet.
Det måste ha varit en riktig prövning.
Han försökte tvinga mig till nåt som jag inte ville vara del av.
Han fick det han förtjänade.
Dina vänner deltog i myteriet också. Visste du det?
De förvisade mig från gruppen och vandrade vidare.
-De var aldrig mina vänner. -En övertygande berättelse, Silas.
Men Dennis anordnade allt, va? För att rädda dig?
Va? Nej. Nej.
-Det gjorde han inte. -Det gjorde han. Det är okej.
Vad som spelar roll är att du faktiskt gick med på det.
Efter att ha dödat din egen far,
och efter att din mor övergav dig för det...
Det kräver styrka.
Styrka vi kan ha användning för.
Jag bad dig komma för att jag hörde att du är intresserad av vår militär.
-Är det också en lögn? -Nej.
-Jag tror jag kan bli en bra soldat. -Jag tror att du kan bli jättebra.
Jag sätter dig i grundläggande träning direkt.
Du blir mitt eget specialprojekt. Låter det bra, Silas?
Ja, det gör det.
Men du har fel om mig.
Jag tror på CRM.
Du behöver inte övertyga mig.
Jag ser dig.
För den du är.
För den du verkligen är.
Även om du inte gör det.
Men det kommer du att göra.
Jag kan knappt vänta tills du får se vem du kommer att bli.
Elizabeth.
Jag beklagar sorgen.
Vi kom precis tillbaka efter flera dagars avrapportering.
Jag beordrade mitt team att ställa henne inför rätta, oskadd.
Men hon...
Men hon gav dem inget val. Jag läste rapporten.
Vi har inte hittat forskarna än, men det kommer vi att göra.
Forskarna vet att vi behöver dem.
Och nu vet de vad vi har gjort.
Jag började se mig själv som en förfader
till en framtida värld som skulle stå i skuld till mina uppoffringar.
Så jag gjorde saker.
Jag gjorde fasansfulla saker.
För att föra civilisationen åter.
Så att de andra, de mänskliga, kunde resa sig.
Men tänk om det efter allt det där...
...inte är möjligt.
Tänk om det aldrig har varit det, Jadis?
Överlevare,
oavsett om det är individer
eller hela civilisationer,
hittar möjligheter i en katastrof.
De går inte sönder.
De låter inte de svaga bli starka.
De väntar på att de starka blir svaga.
Jag sitter här nu
för att jag tog chansen.
Jag såg den starkaste person jag nånsin träffat bli sårbar.
Jag utnyttjade det.
Det är det jag gör nu.
Och vad är det du gör?
Du förvisas härmed till Hälso- och Välfärdskomplexet
till dess att du ställs inför rätta för artikel 94
enligt lagen om enhetlig militär rättsskipning.
För vadå?
För förräderi.
-Folk letar efter nån att skylla på. -Det här hände under ditt ansvar.
-Din egen dotter var en förrädare. -Gör det inte!
Om det är nån som borde ha sett det är det du.
Hon skapade dig!
Familjen Bennett. De var ett hot, och vad gjorde du åt det?
Du tog in dem. Du lät alla i Ytterområdet leva.
Allt som hände, hände på grund av dig.
När det gick fel gjorde du inget för att stoppa det.
Jag gjorde visst nånting.
Jag trodde!
Och jag tog in dig för att granska säkerheten.
Du tog in mig i en värld av skit.
Buhu.
Och du försvann när saker och ting gick överstyr.
Jag tror du tog in mig för att jag skulle ta smällen.
Kanske är det din tolkning av överlevnad?
Ju sämre du framställs desto bättre framställs jag.
Du hör ju själv.
Men jag kan ledsaga oss i den nya världen mycket bättre än du.
Jag har inga vänner, jag har inga barn.
Jag har mina ambitioner och jag har republiken.
Tror du på riktigt att folk inte kommer att se igenom det du gör?
Redo!
Beale kommer att straffa dig för det här.
Vem tror du skrev under din häktningsorder?
Du kommer inte att vinna.
Jag har vunnit.
Jag var tvungen.
Vi är det sista ljuset i världen.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, pappa.
Mitt folk. Hon är i goda händer hos dem.
Och de är i goda händer hos henne.
Min vägplan till Portland i fall ni behöver hitta mig.
Ta hand om dig.
-Okej? -Ta hand om varandra.
Jag tänker tillbaka på
när jag sa att vi två skulle rädda världen tillsammans.
-Ja. -Det tror jag fortfarande vi kan.
Trots att vi inte är tillsammans.
Allt det här...
Det förändrade oss inte.
Det visade oss bara att de vi är är de vi var.
Kom hit!
Jag älskar dig så mycket.
Jag vet.
Jag älskar dig också.
Du, Iris.
Le, tjejen.
Vad är det?
Det är Elton.
Han har vaknat.
Det fanns en tid då jag trodde att jag skulle dö.
Att vi alla skulle dö.
För jag trodde att vi var den sista generationen.
PROV 1
Sistlingarna.
Och sen, ett tag, trodde jag att vi var början,
men då bortser man från allt som kom före.
Alla som kom före.
Jag vet att det finns mycket i världen som är svårt.
Mycket som är svårare än vad jag nånsin hade kunnat tänka mig.
De sakerna har lämnat spår hos oss.
Plaskett! Inställ dig på helikopterplattan.
Hos oss alla, på sätt som jag aldrig hade kunnat ana.
Jag vet också att det finns mycket som är bra, som är vackert.
Det finns mycket som ger mig hopp.
Men det kanske inte finns nån början. Det kanske inte finns nåt slut.
Allt kanske bara finns.
Och "finns" är vad vi gör det till.
...centimeters kroppsvävnad.
Den här takten av jästbaserat sönderfall är ovanlig.
Vi får aldrig reda på det.
Det finns inget perfekt tillvägagångssätt,
inget sätt att förutse om i dag är sista dagen,
om världen varar ett år eller två, eller för evigt.
Det kanske bara är nuet vi kan känna till.
Om vi lämnar ett litet avtryck på världen...
...eller förändrar den helt...
...avgörs av små delar av nuet.
De där små stegen som leder oss framåt,
som gör att vi fortsätter växa och utvecklas.
För alla de små stunderna tillsammans, det är ett liv.
Och det är allt.
Låt oss se vilka vi egentligen är.
Problemet, som jag ser det,
är att proverna inte är tillräckligt färska.
Det är för många variabler inblandade
i hur tiden påverkar dem, och redan efter ett par minuter
är det omöjligt att få en klar bild av biologin bakom.
I alla fall inledningsvis. Det är tydligt...
...att vi har sett slutet.
Om och om igen.
Snart kommer vi att ha färska prov.
Det är vi säkra på.
En trevligare nyhet är att jag har gått igenom er senaste data.
Användningen av hjärtplack som värdmedium för steroidbehandlingar
för att få igång cirkulationssystemet
i hopp om att kortsluta hjärnan,
eller möjligtvis kunna orsaka nervförvirring,
är ett fascinerande angreppssätt.
Vi väntar med spänning på svaren från ert första test.
Är du en av läkarna?
Ja.
Har du gömt dig hela tiden?
Ja.
Är du medlem i Primrose-teamet?
Nej. Violet-teamet.
Var är Primrose-teamet? Vart tog de vägen?
De var inte här när det hände.
När ni gjorde det ni gjorde.
De var på konferensen i Toledo.
Spanien?
Ohio. USA.
Jag hoppades mot bättre vetande att de var här.
Att de kom tillbaka på nåt sätt.
Och att de fortfarande arbetade. Och att de var nära.
Varför kom du tillbaka?
Jag var trött på att bli jagad.
Och så hade jag det där hoppet.
Och jag var tvungen att försöka.
Om de hade återvänt hit, till sitt arbete,
hade de kunnat avsluta allt det här.
Efter all tid som gått.
DE DÖDA FÖDDES HÄR
De borde vara döda.
Om inte, och de på nåt sätt lyckas komma tillbaka, som du,
spärrar vi inte in dem som med de andra.
Vi dödar dem.
Avsluta det här?
Det var ni som startade det. Alla teamen.
Sen gjorde ni det värre.
Jag vill veta mer om de här alternativa kohorterna du nämnde
i vårt senaste samtal.
Vi har inte sett nåt som liknar det här.
Jag hoppas att du mår bra.
Jag hoppas att du inte tappar hoppet.
Det kommer en dag när vi övervinner det här.
Det är åtminstone vad den andra dr Jenner säger till mig
och som du vet är hon smartare än jag.
Solidarité. À bientôt.
BIOMEDICIN AVDELNING FÖR SMITTSJUKDOMAR er säger till mig