‫בוקר!‬
‫היי.‬
‫תרצה לראות את האזור האפור?‬
‫הוא מעולה וכיפי ומגניב.‬
‫זה באמת נשמע מעולה וכיפי ומגניב.‬
‫אבל אסור לי לצאת מפה.‬
‫זאת בעיה.‬
‫אוכל להפוך את האווטאר שלי לחפץ שיכול לעבור דרך הגדר החיה‬
‫ואז להפוך בחזרה לעצמי.‬
‫תראה את זה.‬
‫למה אגוז קוקוס?‬
‫זה הדבר הראשון שעלה לי לראש.‬
‫- הידיים שלך כל כך חמימות. - שתוק!‬
‫זו אלישה. אל תגיד כלום.‬
‫היי, חברה שלי. איך היה הנופש?‬
‫היי, אל תקרא לי "חברה שלי".‬
‫הבחורה הזאת הצליחה בענק!‬
‫כל כך בענק שקארינה נתנה לי פרויקט מיוחד היום.‬
‫מי זאת קארינה?‬
‫היא ראש פיתוח מוצר ואבטחת סייבר.‬
‫היא כזאת פאקינג מגניבה.‬
‫היא נשמעת כמו טיפשה.‬
‫היא לא טיפשה. אתה נשמע כמו טיפש.‬
‫שלום, המורה!‬
‫מה זה היה?‬
‫כלום. אני רק... אני צופה בתוכנית טלוויזיה.‬
‫היא נקראת "שלום המורה".‬
‫יש בה תוכן קידומי מתחת לשם הסדרה.‬
‫מה קרה לשירי הנושא?‬
‫אהבתי את הדברים האלה.‬
‫בכל מקרה, אני חייב ללכת, אבל אני ממש שמח בשמחתך.‬
‫כן. את באמת צפויה להצליח, אה?‬
‫תודה, חבר שלי.‬
‫- איפה אתה? - לא, אני...‬
‫השיחה הסתיימה‬
‫- היא נחמדה. - שתוק!‬
‫את לא חייבת לשטוף כלים רק מפני שאת לנה כאן.‬
‫למעשה, נייתן שטף אותם היום.‬
‫היי, אם את מרגישה שצפוף לך...‬
‫לא, את אשת הקשר החדשה שלנו לתובע.‬
‫השותפים יהרגו אותי אם אסלק אותך.‬
‫מלאכית! כלומר... נורה. הולדן.‬
‫- ברונו אכל מהכדורים שלי. - שיט.‬
‫כמה חזקים הדברים האלה?‬
‫מספיק כדי למנוע מהראש להתפוצץ.‬
‫מה? טוב. אני חייבת לקחת אותו לווטרינר. קדימה.‬
‫אוף. סליחה, הולדן. סליחה, ברונו.‬
‫וצריך לקחת אותך לרופא עכשיו.‬
‫נשארו לי עוד חמישה, בסדר? שמונה, אם אתעלם מהריר.‬
‫אני רצינית.‬
‫אני יודע, אבל אני מרגיש בסדר.‬
‫לא סיפרת לי על הדימומים מהאף ועל הולדן.‬
‫אבל תספר לי אם תחשוב שהראש שלך עומד להתפוצץ?‬
‫זה לוק.‬
‫כמובן.‬
‫בסדר, תענה.‬
‫היי, בנאדם. איפה אתה?‬
‫תודה לאל! אחי, אני בצרות.‬
‫הבאתי בינה מלאכותית לאזור האפור.‬
‫התכוונתי למכור אותו לגנגסטר בשם זלאן, אבל היו לי רגשי אשמה...‬
‫רגע לפני שעושים את זה, על איזה שימוש חשבת בשבילו?‬
‫בשבילו? בשביל "זה".‬
‫אני רוצה ללכת עכשיו.‬
‫"זה" עם תת-שגרות בעלות ערך‬
‫שאני מתכוון לבחון, לבתר, ולמכור לכל המרבה במחיר.‬
‫זה לא כיף. זה לא מגניב.‬
‫זה לא מעולה. זה לא מעולה.‬
‫כן, אני חושב שלא אמכור אותו לעת עתה, אבל תודה בכל מקרה.‬
‫לא. זה שלי עכשיו.‬
‫זה נשאר.‬
‫- בסדר. - לוק, הצילו.‬
‫מובן. זה נשאר...‬
‫רד ממנו!‬
‫רוץ, איש בינה מלאכותית!‬
‫לא, טמבל, תסתלק מכאן!‬
‫שיט.‬
‫בסדר.‬
‫תגיד לי בדיוק איפה אתה. אבוא להציל אותך.‬
‫הלו? לוק?‬
‫מדבר.‬
‫מי אתה... זה אני?‬
‫שיט.‬
‫העלאה‬
‫מה קורה, לעזאזל? למה יש שניים כמוני?‬
‫אני לא יודע. אין זמן!‬
‫אני באזור האפור. במחסן מדרום ללייקוויו.‬
‫פשוט... שיט, מישהו מגיע.‬
‫בסדר, נבוא לקחת אותך.‬
‫- סליחה. "נבוא"? - אסביר כשניפגש.‬
‫איך אתה יודע יותר ממני?‬
‫ראית את זה? אני חושב שהועתקתי.‬
‫מה? זה מטורף כל כך.‬
‫זו גניבת זהות? או מתנגדי הטכנולוגיה?‬
‫אולי זה מהצילומים למגזין מלפני שנים? היה לי מטרידן.‬
‫אלוהים. מי יעתיק אותך?‬
‫איזה מין יצור חולני יעשה משהו כזה?‬
‫אני לא יודע, אבל נגלה בקרוב.‬
‫ההעתק בדרכו לכאן.‬
‫את יודעת משהו על זה כבעלת החשבון?‬
‫האם ידעתי...‬
‫אני נוסעת במנהרה. תכף אשוב.‬
‫- את לא באמבט? - לא. זו מנהרה.‬
‫אינגריד. מה?‬
‫אשתמש באוזניות שלך לאסוף את הגיבוי ולהציל את לוק.‬
‫אתה לא יכול. זיהוי עותק כפול.‬
‫המערכת לא תכניס שניים מכם ללייקוויו.‬
‫אפילו אם אני רק אווטאר?‬
‫לא הייתי מסתכנת. הוא עלול להימחק.‬
‫שיט. בסדר.‬
‫תוכנית חדשה. את תאספי את הגיבוי, ניפגש באזור האפור.‬
‫אני הולך לקחת אוזניות מהספרייה.‬
‫שני נייתנים. נורה אחת.‬
‫מעולם לא פנטזתי על זה.‬
‫שנייה אחת.‬
‫טינסלי?‬
‫לא, זאת אני, נייתן.‬
‫חזרתי.‬
‫נורה.‬
‫אלוהים.‬
‫רגע, איך אדע שזו באמת את?‬
‫אני חושבת שתוכל לדעת.‬
‫אני לא מאמין שאני מביט בך וזה בעצם...‬
‫כן. למעשה עשינו את הדבר הזה בעבר, אז...‬
‫ניסיתי ליצור איתך קשר.‬
‫כן. אני יודעת. הכול בסדר.‬
‫אני... חזרתי לאינגריד.‬
‫כן. גם אני הייתי עם מישהו, וזה לא הסתדר.‬
‫אנחנו... כן. שנינו אשמים.‬
‫זה יום מוזר נורא. שיבטו אותי! זה לא מטורף?‬
‫אספר לך הכול על זה, אבל עכשיו, אין לנו הרבה זמן...‬
‫- את יודעת על השיבוט? - נייתן, זה... נלך ונדבר.‬
‫בוא נלך ונדבר!‬
‫- טוב. - בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫כן. זה מגניב, נכון?‬
‫אני לא צריך את זה. זה לא מכיל הרבה, זה יותר עניין אופנתי.‬
‫- בסדר. - זו מתנה. כולם כאן אוהבים את זה.‬
‫אבל שיהיה. לקחת את זה, להשאיר את זה?‬
‫מה יש בפנים?‬
‫ג'ל לשיער, ספריי גוף, פינצטה. דברים הכרחיים. יודעת מה?‬
‫זה בסדר. אשאיר את זה.‬
‫- נהדר. - כן.‬
‫זה בסדר.‬
‫היי! ברוכה הבאה לניסוי הסודי הקטן שלנו.‬
‫זה מי שאני חושבת שזה?‬
‫זה שיבוט. של השחקן שעליו ביססנו את איש הבינה המלאכותית.‬
‫אל תאכלי בצילומים. ככה השגנו את הדנ"א שלו.‬
‫לישי הקטנה, ניקח את למידת המכונה לשלב הבא.‬
‫תארי לעצמך כמה מהר התוכנה תשתפר‬
‫אחרי חוויה אנושית בעולם האמיתי.‬
‫את מורידה את הבינה המלאכותית לשיבוט?‬
‫הראש שלו לא יתפוצץ?‬
‫זה לא קרה עד כה.‬
‫הבינה המלאכותית היא מיליון ג'יגה של מידע‬
‫והמוח האנושי מכיל 2.5 מיליון ג'יגה של...‬
‫אל תדברי אלא אם נשאל אותך שאלה.‬
‫התפקיד שלך, כבקרת משימה,‬
‫היא לעזור לו ללכת ממרכז ההיווצרות בשדרה התשיעית‬
‫לבית החולים הכללי שון קרטר להעלאה מחדש למערכת הבינה המלאכותית.‬
‫עשרה רחובות בניו יורק?‬
‫אני מכירה את איש הבינה המלאכותית. אין לו רוח ניו יורקית.‬
‫כן, אבל לך יש.‬
‫מהמרת על 20 דולר שהיא תדפוק את זה בעשר הדקות הראשונות.‬
‫עברת את מבחן רישיון הנהיגה שלך בפעם הראשונה, לישי?‬
‫"רישיון נהיגה"?‬
‫מה אני, בת 50?‬
‫הריחות!‬
‫הם חזקים כל כך.‬
‫כלב בשעה שלוש. תלטף אותו.‬
‫מצלמת כובע 1 מצלמת כובע 2‬
‫היי!‬
‫בעדינות!‬
‫המטפל של הגברת הזאת נשך אותי!‬
‫תתגבר על זה, חבר.‬
‫עכשיו בוא נלך מזרחה.‬
‫זה הולך ממש טוב.‬
‫הוא לומד בקצב מעולה.‬
‫זה יעזור לו להבין לקוחות הרבה יותר טוב.‬
‫פאק!‬
‫אפשר לחבר לו בחזרה את הרגל?‬
‫אין בעיה. יש לנו עוד שיבוטים.‬
‫בסדר. ננסה את זה שוב.‬
‫מה הריחות האלה? חזקים כל כך.‬
‫כן, זאת ניו יורק.‬
‫עכשיו לך מזרחה.‬
‫תסתכל לשני הכיוונים, מזדיין!‬
‫כן, המורה!‬
‫יש!‬
‫אז כמה ההעתק יודע?‬
‫שאת ואני היינו מאוהבים פעם? ושעדיין יש לנו...‬
‫כן.‬
‫אני במערכת יחסים איתו, למען האמת.‬
‫- את איתו. - כן.‬
‫ואתה עם אינגריד.‬
‫כן. בטח. כן, חכי שנייה.‬
‫בגלל זה לא ענית לשיחות שלי?‬
‫כי את שוכבת עם הגוף שלי?‬
‫לא הייתי אומרת רק "שוכבת".‬
‫אני לא יודע אם לקנא או לתת לעצמי כיף.‬
‫בהחלט תן לעצמך כיף.‬
‫אז לקנא.‬
‫אז ראית אותי בלי בגדים? מה את חושבת?‬
‫תני לי קצת משוב. תפרטי.‬
‫תשתף במדיה החברתית שלי.‬
‫"לא עוד מציאות מדומה, החל מעכשיו.‬
‫"אנשים מזויפים במציאויות המזויפות שלהם! בטיהור ממשקפי המציאות המדומה."‬
‫שלח.‬
‫כן.‬
‫אין לייקים, באמת?‬
‫בסדר.‬
‫תתקשר למרסיידיז.‬
‫- מי זה? - זאת אינגריד.‬
‫קנרמן.‬
‫אלוהים, אינגריד! חשבתי שאת מתה.‬
‫מה?‬
‫מה? זה מוזר.‬
‫אני אפילו לא יודעת למה שתחשבי ככה.‬
‫שמועות זה דבר מטורף.‬
‫אז מה שלומך, כלבה לוהטת?‬
‫מדהים. חוץ מזה שהחבר שלי הוא בוגד מזוין.‬
‫אבל למה להיות לא מרוצה מגבר כשאני יכולה לבלות עם אחת החברות שלי?‬
‫אלוהים, בבקשה תגידי לי שזה לא נייתן בראון.‬
‫אוי, לא. מה?‬
‫מגעיל-דוט-קום.‬
‫אני לא טיפשה.‬
‫יופי. טיפש שחש עצמו טייקון הייטק. התוכנה שלו בחיים לא הייתה מצליחה.‬
‫כלומר...‬
‫- כן. - בואי ל"ישבן מתוקתק".‬
‫תוכלי לחזק את התחת והנשמה בזמן שתזיעי את הרגשות המגעילים האלה.‬
‫האמת שזה נשמע מדהים. כן.‬
‫סטודיו בקיי-טאון. אשלח מיקום!‬
‫ביי!‬
‫בסדר. אני אהיה שם... נעלמת. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫איך אתה מרגיש שם בחוץ?‬
‫חם לי.‬
‫אני אשנה את הטמפרטורה.‬
‫לא, תפסיק להביט בשמש!‬
‫תיזהר, אד שירן!‬
‫רוץ! רוץ עכשיו!‬
‫תיזהר מתיבת הדואר!‬
‫אלוהים.‬
‫אוי ויי...‬
‫המערכת תקולה.‬
‫אני דולף בכל מקום.‬
‫זה נקרא להזיע מהתחת. תסדיר את הנשימה, זה יעבור.‬
‫בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫יש!‬
‫הצלחה!‬
‫עבודה מצוינת.‬
‫"עבודה מצוינת."‬
‫כלומר, אני מסכימה.‬
‫זה היה יותר מסביר. כן.‬
‫ספריית סן פרנסיסקו סניף ניוסום‬
‫אזהרה‬
‫ספרים מכילים מידע אשר יכול להיות שונה‬
‫או אפילו סותר דעות שאתה מחזיק בהן כרגע.‬
‫לפני שתשתמש בספרייה זו,‬
‫אתה מכיר באפשרות שתיחשף לעובדות לא נוחות.‬
‫מקבל.‬
‫במציאות מדומה, ייתכן שתפגוש דמויות שנוצרו על ידי בינה מלאכותית‬
‫שינסו למכור לך יחידת נופש...‬
‫מקבל, מקבל, מקבל.‬
‫אני לחוץ מהפגישה עם החיקוי שלי.‬
‫כן, בקשר לזה.‬
‫הוא המקורי, אתה החיקוי.‬
‫- אני החיקוי? - מצטערת.‬
‫- אני החיקוי? - כן.‬
‫- אני החיקוי? - בסדר. יש לך תקלה?‬
‫האמת, אני חושב שכן.‬
‫זה ממש מבאס.‬
‫אני החיקוי?‬
‫כזה דרמטי.‬
‫על מה אני חושב עכשיו?‬
‫- שזה מוזר. - זה באמת מוזר.‬
‫למה אתה עושה שביל בשיער בצד השני?‬
‫- אני לא עושה. אתה כן. - אתה.‬
‫בסדר. שניכם נראים לי רגילים.‬
‫אם אתה אני, מה קרה בכיתה ז' עם דמי זיגלר?‬
‫רגע, מה? נגעתם בציצי?‬
‫פשוט תתבגרו.‬
‫מה? לא, הכלב שלה מת.‬
‫ואני... אנחנו... נשאנו אותו לווטרינר בשבילה.‬
‫מצטערת.‬
‫כדאי שנלך להציל את לוק.‬
‫תמציא ריקוד. הדבר הראשון שעולה לך בראש.‬
‫אחי, אנחנו לגמרי מסונכרנים!‬
‫שניכם לא בקצב, אם זאת המשמעות של "מסונכרנים".‬
‫זה לא מוזר. זה מדהים!‬
‫מענים את לוק, אנחנו חייבים להציל אותו.‬
‫- הרגע חשבתי את זה. - הרגע אמרתי את זה!‬
‫היי. לוק אמר שהוא מדרום.‬
‫דרום זה מכאן.‬
‫באמת?‬
‫ברגיל הייתי תומך בך, אבל תראי את הפנים האלה.‬
‫אלה פנים של בחור שיודע מה הוא עושה.‬
‫בסדר! אתם תלכו להציל את לוק ואני אביא עוד כדורים בשבילך מהרופא.‬
‫- כדורים? - כן, לא סיפור.‬
‫כדי שהראש שלי לא יתפוצץ. יש לקוות.‬
‫נתראה אחר כך. אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫- לא. - התחרטתי ברגע שאמרתי.‬
‫וזה בוודאות מכאן.‬
‫באמת?‬
‫- היי. - היי! נו, איך הלך?‬
‫הוא בסדר, תודה לאל.‬
‫משגיחים עליו עד שהקיבה שלו תירגע.‬
‫והתברר שהכדורים הם רק נגד גזים.‬
‫- רגע, באמת? - כן. הנה. תראי בעצמך.‬
‫למה שהרופא ייתן לנייתן כדורי פלוצים ללא מרשם?‬
‫זה לא שהוא לא צריך אותם.‬
‫אני חייבת לברר את זה. נתראה אחר כך.‬
‫בסדר.‬
‫אז... נורה.‬
‫כן. מה איתה?‬
‫מה זאת אומרת, "מה איתה"? אתם ביחד.‬
‫אז איך זה?‬
‫רק דברים רגילים של מערכת יחסים.‬
‫עליות ומורדות.‬
‫אל תחוס על הרגשות שלי, בסדר?‬
‫איך זה? באמת.‬
‫זה כאילו אני בדיוק איפה שאני אמור להיות.‬
‫נהדר.‬
‫מצטער, בטח קשה לשמוע את זה.‬
‫לא.‬
‫אני ממש שמח בשמחתך.‬
‫מי לעזאזל שם את זה שם?‬
‫תקע וסע! תחנת טעינה‬
‫נראה שהוא מתעניין בתחנת הטעינה הזו.‬
‫אני תוהה אם יעלה במוחו‬
‫רעיון לשיפור חדש בקיימות.‬
‫היי, המורה?‬
‫כן?‬
‫אני חושב שאני צריך לטעון את התקע.‬
‫תקע? איזה תקע?‬
‫אין לו...‬
‫אלוהים.‬
‫מה? למה הוא מתכוון...‬
‫הוא ממש הולך עם זה עד הסוף.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר, בואו... נכבה את זה...‬
‫לא, בבקשה, לא.‬
‫...וניתן לו קצת פרטיות.‬
‫תודה.‬
‫מצב המתנה‬
‫מצטערת, סליחה. אני מסיירת בבית.‬
‫היי, מאמי!‬
‫אלוהים.‬
‫אנחנו בחיים האמיתיים!‬
‫אני מבלה יותר מדי זמן במשקפי המציאות המדומה.‬
‫כן, לא רציתי להגיד כלום, אבל את נראית לא טוב.‬
‫בסדר, מרסיידיז, אני ממש לא צריכה את זה עכשיו.‬
‫אני גרה באמבט שלי כל כך הרבה זמן שאני עומדת לקבל התמוטטות עצבים.‬
‫ממש אמיץ מצידך לדבר על בריאותך הנפשית,‬
‫אבל השיעור עומד להתחיל.‬
‫בסדר.‬
‫נדבר מאוחר יותר, אני מניחה.‬
‫אינגריד עדיין בקטע של להלביש אותך?‬
‫אולי.‬
‫יש לך משהו להגיד?‬
‫אתה בסדר? אתה זקוק לעזרה? אני יודע איך זה להרגיש לכוד.‬
‫לא. לא, מצבי נהדר, בסדר?‬
‫ואינגריד, אינגריד מדהימה.‬
‫אולי היא נזקקה לגבר אמיתי שיוציא את זה ממנה.‬
‫אמיתי? אתה אפילו לא אמיתי! אתה בן שבוע, בסדר?‬
‫כל מה שאתה יודע או חושב שאתה יודע זה כי אני עשיתי את זה. לא אתה.‬
‫שיט, אני מצטער, לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫לא משנה.‬
‫בסדר, בוא פשוט נציל את לוק ונלך כל אחד לדרכו.‬
‫ואני אוהב את הבגדים שלי יותר משלך.‬
‫בסדר.‬
‫בפעם האחרונה שהייתי באזור האפור, כל זה לא היה כאן.‬
‫כן, אני יודע. גם אני הייתי כאן.‬
‫היה פה מרחב פתוח. עכשיו סוללים על הכול.‬
‫- ג'נטריפיקציה. - ג'נטריפיקציה.‬
‫השכרת אווטאר‬
‫תראה את זה!‬
‫יש לי רעיון איך להציל את לוק.‬
‫גם לי. צעד ראשון...‬
‫- תלבושות תואמות! - מדים תואמים!‬
‫די קרוב.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אנחנו עשינו אותם.‬
‫זה נקרא "נימבינוק".‬
‫זה מכסה דברים שלא רצוי... אתן יודעות...‬
‫היי!‬
‫דרכת על ארוחת הצהריים שלי, טיפש!‬
‫אני מצטער. לא ראיתי את זה.‬
‫תגיד לו, "שיהיה לך יום נעים" ותמשיך ללכת.‬
‫אז מה אתה עושה כאן?‬
‫מה נראה לך? אני גר כאן.‬
‫ברחוב? מי תכנת את העולם הזה?‬
‫מעולם לא ראית את כל זה? אתה מהפרברים?‬
‫לא. אבל ראיתי את שני ג'יגה.‬
‫וזה לא יפה. או הוגן.‬
‫אלוהים, השמש בוהקת מדי כאן.‬
‫קח.‬
‫איש בינה מלאכותית עם אמפתיה.‬
‫מדהים.‬
‫כן, חוץ מזה שהכובע היה הדרך היחידה שלנו לעקוב אחריו.‬
‫דיו, גבירותיי.‬
‫גבירותיי, דיו.‬
‫אלוהים.‬
‫הויסה, כולן, הויסה!‬
‫אלוהים! זה היה כזה כיף.‬
‫חייבים לעשות את זה שוב.‬
‫רגע, רגע. אפילו לא דיברנו.‬
‫תקשיבי, שתינו יודעות שאת תעשי מה שאת תמיד עושה, וזה לחזור לנייתן.‬
‫אינגריד, אני אוהבת אותך, אבל נאמנות היא התכונה הגרועה ביותר שלך.‬
‫היא מגעילה.‬
‫את יודעת מה? בעצם, זו התכונה הכי טובה שלי.‬
‫ורק שיהיה ברור, הדבר היחיד המגעיל כאן היו הפלוצים מהפות הממש קולניים שלך.‬
‫חנות מין וגבינות‬
‫שלום, אישי הטוב!‬
‫אנחנו הבינה המלאכותית החדשנית שלא הושקה של דיסני איטרניטי.‬
‫אני הנסיך אריק קונסיירז'.‬
‫ואני הנסיך אריק מציל.‬
‫אנחנו כאן כדי לבצע החלפה.‬
‫כאן למטה.‬
‫שמענו שזלאן מחזיק בחייל של צבא ארה"ב.‬
‫שיער חום, וייב של כלב מעורב שהוצל, עדיף לקחת במנות קטנות?‬
‫אתם רוצים את נער המניפה שלי?‬
‫באתם.‬
‫בינה מלאכותית, מה?‬
‫מעניין.‬
‫אבל קודם, אני צריך דעה.‬
‫מה אתם חושבים על תלבושת נער המניפה שלו?‬
‫היא סקסית באופן מפתיע.‬
‫כן. הוא מוחפץ, אבל הוא מתחבר לזה בגלוי,‬
‫וזה מעצים באופן חתרני, במובן מסוים.‬
‫מעולה.‬
‫רמאים!‬
‫בינה מלאכותית של דיסני לא תסכים לשימוש לא מורשה בקניין רוחני של "מלחמת הכוכבים".‬
‫אז מי אתם ומה אתם זוממים?‬
‫כי אתם לא בינה מלאכותית.‬
‫תודה שניסיתם. אני אוהב את שניכם כל כך!‬
‫לא, בסדר, אנחנו לא בינה מלאכותית.‬
‫תחזיר לי את החבר שלי ותוכל לקבל את הבחור הזה.‬
‫- מה אתה עושה? - הוא גיבוי, העתק.‬
‫מתכנת מבריק, שהוא לחלוטין בלתי מאותר.‬
‫טעות טיפשית שלא תחסר לאיש.‬
‫- מה נסגר? בוגד מזוין! - מספיק!‬
‫החייל חסר תועלת בכל מקרה.‬
‫אקח את המתכנת החתיך עם הפאוץ' היפה.‬
‫לא! אל תיגע בו! תשאיר אותי!‬
‫ד"ר קאפור נמצא?‬
‫ד"ר קאפור?‬
‫לא, מותק, רק אני.‬
‫גב' אתל וייטבריית'.‬
‫אני גרה כאן לבדי.‬
‫מה? אני... הייתי כאן רק בשבוע שעבר, אז...‬
‫אני חיה כאן כבר שנים רבות.‬
‫אין כאן שום ד"ר קאפור.‬
‫טוב, בואי.‬
‫תיכנסי לבית של אתל וייטבריית'.‬
‫את יודעת מה?‬
‫מצטערת שבזבזתי את זמנך.‬
‫מיס קנרמן, ברוכה השבה.‬
‫תודה. טוב להיות בבית.‬
‫שאודיע למר בראון שאת כאן?‬
‫אין מה למהר. אראה אותו כשיהיה מוכן.‬
‫כי אני אהיה כאן.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫אתה...‬
‫אתה מדבר עם אנשים אחרים.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני חושבת שמתחתי שריר ב"ישבן מתוקתק".‬
‫היי, יו, מיס?‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫תתקשר לנייתן! שיט!‬
‫היו לי שני נייתנים בהישג יד ואיבדתי אחד.‬
‫אפשרויות אינסופיות נעלמו.‬
‫יכולתי להיות הקרם באמצע עוגיית סנדוויץ' נייתן.‬
‫זה הדבר הגרוע ביותר שאי פעם קרה לי.‬
‫אחי, איבדת את רגליך במלחמה.‬
‫זה גרוע יותר!‬
‫לפחות נייתן האחר היה סתם חיקוי זול. אבל בכל זאת.‬
‫למה התעכבת?‬
‫הזמן בספרייה אזל. הייתי צריך להאזין שוב לכתבי הוויתור.‬
‫רגע, מה?‬
‫אני החיקוי הזול.‬
‫נתתי את נייתן האמיתי לזלאן.‬
‫והורדתי את משקפי המציאות המדומה ונעלמתי אל העולם האמיתי.‬
‫פאק! שיט!‬
‫אז בקשר לעניין החיקוי הזול...‬
‫- זה בסדר, חבר. זה בסדר. - אלוהים.‬
‫היי, גיבוי.‬
‫- זאת הייתה תוכנית די טובה. - תודה.‬
‫גיבוי. אהבתי.‬
‫- אל תקרא לו ככה. - אל תקרא לי ככה.‬
‫בסדר. שיהיה. שלושת המוסקטרים.‬
‫- לא! - לא!‬
‫בסדר, אולי הצ'יפמאנקס? כן?‬
‫אני אהיה אלווין.‬
‫נורה?‬
‫נורה, את שומעת אותי?‬
‫ברוכה הבאה להעלאה.‬
‫הגעת ללייקוויו, בחורה בת מזל שכמוך.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬