Я прийшов.
- Я б запросив… - Захист від копій.
- Так, уже чув від Нори... - Лекцію.
Ти завжди знаєш, що я скажу. Дивно. Я не мав брата.
Так. У цьому місці заводять найкращих друзів.
Але це, бляха, дивно.
От як налаштування какання. Спробуєш якусь швидкість,
крім «звичайний вихід», і це наче світовий чемпіонат з фастболу.
Ти про що? Тут немає налаштувань какання.
Аліша каже, майже всі...
З нею треба обережніше.
Привіт, мамо! Дивися, я з іншим мною.
Нейтане, для тебе пакунок з написами «терміново» й «особисто».
- Ні. - Хто знає, що ти тут?
Мамо, не відкривай!
Він у дивному оранжевому пилу.
А, усе добре, відкривай. Це від друга.
«Нейтане, як справи? Це агент Чіто. На цьому диску Девід Чоук.
Ти його дістав не від мене. Сподіваюся, це допоможе».
- А я думав, де ж Чоук. - Це дивовижно.
Д. ЧОУК
Дістанемо з його спогадів докази.
Ось вам і відповіді.
Це той Чоук, що вбив тебе?
Викину його в ущільнювач сміття.
Мамо, не чіпай. Дочекайся мене.
Гаразд.
Ох що я з вами зроблю, містере!
- Дочекайся мене! - Дочекайся його!
Якщо зможу.
Мамо!
Дзвони Норі.
НОРА МОБІЛЬНИЙ
Чому не відповідає?
Може, вона знов пішла. Як тоді, коли не відповідала.
Вона б не стала.
Нору переоцінюють.
Вона як претензійний фільм на «Санденс».
Половину часу не зрозуміло, що відбувається. Лайно якесь.
Заспокойся з приводу Нори.
Сам заспокойся! Я норм.
Це тобі варто заспокоїтися.
«Я копія Нейтана. Я запасний несправжній привид!»
Усе, тихо.
Хочеш поговорити, здорованю?
Вибачте.
Мені останнім часом дуже важко.
У вас двох така класна хімія.
- Ми одна... - Я говорю.
І мені здається, я б теж хотів побути з Нейтаном.
Добре.
Я знайду для тебе час.
Але пізніше.
Дзвони Норі.
Де ж ти?
Привіт, Норо.
Я не очікую, що ти відповіси одразу.
- Що? - Я знаю, що це...
Алішо, це... Що це таке?
- Це реальність? - Норо.
- Випустіть! - Норо, заспокойся.
Сама заспокойся! Я у Лейкв'ю?
Я мертва?
Як мої клієнти так спокійно це сприймали?
Я мала б бути за це вдячною.
Як реально відчувається!
Як я й думала.
Мені дуже шкода.
Що сталося?
Опиши мені свій останній день.
Ти пам'ятаєш?
Можеш подивитися мої останні спогади?
Що таке?
Вони пошкоджені? Їх хтось зіпсував?
- Чорт! - Ні. Із чого ти взяла?
Норо, заспокойся.
Алішо, чому ти не тиснеш на неї?
Норо!
Сядь!
Я зараз повернуся.
ЗАВАНТАЖЕННЯ
Мені не подобається. Це підозріле лайно.
Коли ти покликала мене на свій літак,
я думала, це буде романтична поїздка разом.
Ця співробітниця «Горайзен» — ризик системи безпеки,
тож бажано розібратися тихо.
А ми не порушуємо десь 13 законів?
Юридично кажучи, порушуємо.
Фейкв'ю має бути лише виставкою.
Люди часто відкриваються, думаючи, що мертві.
Часто?
Вона на наркотиках, чи що?
Ця жінка відвідувала недоречні місця,
винюхувала непотрібну їй інформацію.
Якщо вона терористка ладдів, вони доберуться до вищого керівництва.
Ти ж не хочеш, щоб це неймовірне тіло розірвалося на шматки?
Ви що...
Що? Хто?
Або навіщо?
Я не лізу, але вам треба у відділ кадрів.
Ал, я тебе покликала, бо ти її знаєш.
Поклич я когось іншого, було б погано.
Якщо ти хочеш її захистити, іди туди й усе з'ясуй.
Але більше її не накачуйте.
Вона не накачана.
Ще наркотику.
Я повернулася.
Привіт, ангеле. Можна мені чаю?
Будь ласка, трав'яний.
Це буде так весело.
Чаю мені!
Я його подаватиму вічно. Та спершу я маю знати...
Мені цікаво. З тобою щось сталося в Сан-Франциско.
Боже, що ти там робила?
Чекай.
А це що?
Що із цим світлом з вікна? Колір не той.
Нічого, я скажу виправити.
Сан-Франциско.
Так, ми там були удвох.
А тепер я мертва,
а він собі розгулює?
Я про Нейтана.
Не забувай: не казати, що Нейтан завантажений.
І що ви зустрічалися.
Що відбувається? Аліш...
Взагалі не казати про Нейтана.
Можуть бути серйозні проблеми.
Ясно.
Переключення!
Привіт!
Я новий ангел!
Привіт!
Ти була в Каліфорнії з твоїм клієнтом, Нейтаном Брауном.
Ти врятувала його диск у Лос-Анджелесі, так?
Що?
Я ніяк з ним не пов'язана тепер.
Так, я вже кілька місяців не працюю в тому відділі.
А ти знаєш Матео Скаво?
Ти знаєш, де Девід Чоук?
У Лейкв'ю?
Норо, чому ти стукала у двері біля парку Лафаєтт?
Я не знаю, що...
Мені треба було в туалет.
Там гарний будинок. Що тут такого?
Ти просила чаю.
Дзвони Мансуру.
- Так? - Це просто збіг.
Вона нічого не знає.
Маячня якась.
Гаразд, відправ її назад.
І зітри того дурня Капура.
О, нарешті! Де ти була?
Не роби так зі мною — я хвилююся.
Люк радив сказати тобі, якщо не відповідатимеш, сексу не буде.
Чорт! Ти мене шантажуєш.
Так, я не хотів аж так жорстоко, але ось так.
Ясно.
Гаразд.
Я намагатимусь відповідати швидше. Полегшало?
Так. Власне.
Секс-привілеї досі твої.
Дивовижно.
Де ти була?
Гадки не маю.
Я прокинулася на лавці в парку з головним болем.
Можливо, на мене напали.
Що? Пробач, я не...
Я жартував про секс. Ти не постраждала?
Усе нормально, і гаманець при мені.
Але мені снилися дуже дивні сни.
Про Лейкв'ю. Було так реально!
Ти точно в нормі?
Так.
- Ті таблетки були від здуття. - Що?
- І лікар зник. - Зник?
Телепні в його домі вдавали, що його не існувало,
а один з них біг за мною вулицею.
Гаразд, чого я дзвонив. Айвен відправив мені Девіда Чоука на диску.
Мабуть, у нього все в нещодавніх спогадах.
- Чорт, та це ж чудово! - Так.
Там можуть бути докази для Голден. Чекаю в неї.
Ні, я буду в Лос-Анджелесі.
Зустрінься з копією в салоні пам'яті.
Можна й так.
Усе, кохаю...
Бувай.
Інґрід, чому ти мені не сказала, що я копія?
Ти не питав.
Нащо комусь питати, чи він не копія самого себе?
Це ти мала сказати.
Якщо все одне одному розповідати, ми втратимо іскру.
Не буде таємниці.
Ні-ні-ні. Що це означає? Чого ще я не знаю?
Я не можу відповідати за все, чого ти не знаєш.
Зроблю ще копію, щоб ти почув, як тупо це звучить.
Досить мене копіювати!
Нізащо!
- Я піду. - Що?
- Куди? - Ні. Я не скажу.
Треба, щоб іскра була сильною.
Дуже розумно. Кидатися моїми ж словами.
Не вийде — я цьому не вірю, я все кажу навмання.
Не йди до Нортули!
Що? Ти навіть не стараєшся.
- Нортурн. Нор... - Нора!
А це що за довбаний диск?
Це ІЧ. Я думав, він буде великим.
Так, я знаю.
Гаразд, я розберуся, а ви йдіть.
Гаразд, старий мішку пилюки, де ти?
Ти! Я знав, що ти щось замислив.
Так, я. Ти мені зіпсував пам'ять, старигане.
- Тепер я віддячу тим самим. - Ні!
САЛОН ПАМ'ЯТІ
Пильнуй.
ЗАЧИНЕНО
- Привіт! - Привіт!
Дзвони Нейтану.
Забери свої пальці від скарбу!
Стулися!
Я передзвоню.
Чому ти так посміхаєшся?
Я не посміхаюся.
Посміхаєшся! А тепер і мене змушуєш.
- Мені супитися? - Так.
Дякую.
Так краще?
Я відправив його спати. Треба видалити недавні...
ВИДАЛЕННЯ ПАМ'ЯТІ
Розділимо решту спогадів.
Норо, тобі понеділки й вівторки, ти-я, тобі середи й четверги,
а я-я візьму п'ятниці й вихідні.
Шукайте про «Без Меж» або просто щось лихе.
Так!
Отже, Норо, звідки ти увійшла до віртуальної реальності?
Ви разом?
Я зараз у Голден.
Ми зупинилися в неї у Сан-Франциско.
Він привів тебе жити у квартиру колишньої.
Мій мозок що, завантажився наполовину?
Ні... Голден класна.
Гаразд.
Але так, спочатку ти замовчав те, що Голден — твоя колишня,
коли ми прокралися до неї.
Це було легше, ніж...
Я так не можу зосередитися на спогадах. Я передзвоню.
У вас же не було трійничка з Голден?
Може, ти працюватимеш?
Це не «ні».
Дівчинко, ну ти й спрагла!
Через Нану.
Норбіт.
Байдуже.
Новий Нейтан теж нею захопився.
Одного дня ти знайдеш коханця, який ставитиметься до тебе правильно,
і буде ще сексуальнішим.
Бла-бла-бла.
У твоєму всратому ПЗ немає справжніх порад?
Ти ж бармен. Ти маєш давати круті поради.
Просто скажи мені, як є.
Ти сама собі створила драму.
Твоя недовіра до пана Брауна походить з недовіри до своєї самооцінки.
Будь з ним чесною і живи з наслідками, попри його реакцію.
Зі мною ще ніхто так не говорив.
Піду поговорю з Нейтаном.
Дякую.
То як воно?
«Воно»?
Так, «воно». Ми.
Усе так, як ми очікували?
Ми сумісні? У реальності є хімія?
А фізично?
Та припини.
Ти знаєш, що все чудово.
Власне, я не знаю, бо ти лише в його спогадах.
Може, воно й на краще, бо тобі могло б бути важко
зосередитися на твоїй роботі, якби ти мав ті самі спогади, що і я.
Я радий, що роблю тебе щасливою.
Мені треба йти.
- Я думав... - У туалет.
Копія Нейтана фліртувала зі мною?
А я фліртувала у відповідь?
То й продовжуй. Це не зрада — це твій хлопець пів року тому.
Коли він був трохи сексуальнішим.
Я розумію, вона зустрічається з ним. Але теоретично зі мною також.
Бо я заклав фундамент, і наче
з Інґрід усе було чудово, а тепер ні.
І я... Божевілля, що я ревную сам до себе, так?
Усі тобі заздрять.
Ти ж як Ґастон, але хороший і в 50 мільйонів разів сексуальніший.
З «Красуні й чудовиська»? Гаразд. Це дивно.
Як думаєш, що робити?
Зазвичай я б сказав щось типу:
«Ти ж, курва, Нейтан Браун, слухай своє серце!»
Але зараз?
Я збирався сказати щось інше,
але коли почув це вимовлене вголос, це наче...
Бляха, це чудова порада!
Ти Нейтан,
курва його, крутезний Браун, сучко!
Що?
Нейтан, курва, Браун!
Я готовий.
Готовий.
Боже мій! Це... Це завжди додає настрою.
Моє ім'я?
Це наче чистий адреналін.
Воно має бути незаконним.
Нейтан дзвонить по фейстайму. Секунду.
Як справи, бро?
Слухай, де ти?
Зависаю зі справжнім Нейтаном.
Це я справжній.
Тобто копією. Я вас постійно плутаю. Кумедно.
Мене починає трохи непокоїти,
що інший я часто наодинці з Норою.
Ти ж не думаєш, що він щось спробує?
Ні, мене дивує твоя невпевненість.
Ти що, собі не довіряєш, що не вкрадеш свою дівчину?
Ні, не довіряю.
Боже, твоя правда. Він же Нейтан, курва, Браун!
Я передзвоню. Люблю безмежно.
Годі так казати. Не клади...
- Привіт! - Ну що?
- Привіт. - Як справи?
Він їсть зебру.
Чудово.
Гей, я дещо знайшов. Зараз поширю.
Є лише 3 200, а для потрібного результату треба 3 500.
Хто має вплив у Ґрін-Бей?
Я там знаю Трента Воррінга, він мені винен.
Вистачить на одне-два «Без Меж».
БЕЗ МЕЖ
HR 32255 СХВАЛЮЄ
Ось так. Тепер він пройде.
Ми закінчили?
За HR 32255!
Пенні, годі тостів на ділових зустрічах.
Ми це вже проходили.
Ми мали рацію. Річ у виборах.
«HR 32255 змінює закон, щоб дозволити завантаженим працювати».
Дивно, але я начебто це підтримую.
Це мотив, так?
Норо?
Агов, усе гаразд?
Наблизь ту жінку.
Навіщо? Хто вона?
Не впевнена, але у мене з нею погані асоціації.
Дякую за сьогоднішнє, я тобі винна справжню відпустку. Цьомки, Каріна.
Любий.
- Відчиняй! - О ні.
Ні.
Чорт.
- Привіт! - Привіт.
Як ти мене знайшла?
- Тобі цікаво? - Так.
Нашепотіла пташка Вів'єн Демерітс Браун.
Це не її друге ім'я. Нащо ти говорила з мамою?
Ой, пробачте усі.
Мені заборонено говорити з усіма Браунами?
Коли вийшов цей закон?
- Заспокойся трохи. - Заспокойся трохи.
- Це пісок? - Так.
- Чому? - Дивися на мене. Красунчику.
Контролюй свою дівчину Нору.
Боже мій. Її звати...
Як ти зараз сказала?
Ти її правильно кличеш, коли п'яна?
- Звідки цей пісок? - У мене є ще.
Навіщо?
- Так. - Ні! Припини!
- Ти не лишаєшся. - Я маю тобі дещо сказати. Так!
Схоже, твоя дівчина тусується з моїм підробним.
Розберися із цим лайном, ясно?
Бо ти все псуєш, усе розбивається вщент.
- Це теж розіб'ється... - Тихо...
Так, ходімо... сюди. Не на мене — на стілець.
- Але ти м'якший за стілець. - Так.
Мені треба виговоритися. У моєму житті є людина, і в неї є темна сторона.
Як корпоративний Джекіл і Гайд.
Розумію.
Я сам розриваюся між Джекілом і трохи сексуальнішим Джекілом.
Переїв яловичини?
Я знаю, як ти її полюбляєш.
Досить обмежувати мою яловичину!
Я буду змушена обмежити яловичину, якщо ти не їстимеш клятих овочів!
Це моє загробне життя.
Дай мені ним жити!
І це не через яловичину.
Щоразу, як я думаю про Нейтанів, у мене болить живіт.
Це неможливо.
Завантаження так не запрограмоване.
Не розповідай мені, як запрограмоване завантаження.
Моя дірка за ці три роки чого тільки не пережила.
Це була я.
Коли мені сумно, болить живіт.
Мама робила мені чай.
Правда?
Я б послухала, якою була твоя мама.
Вона була чудовою.
- Викладала англійську в Юба-Сіті. - У школі?
Колонії посиленого режиму.
Виправна офіцерка.
І поетеса.
Авжеж.
То Нора — дивна маленька друїдка?
Вона дуже розумна.
І рішуча.
Вона могла б бути юристкою.
Іноді я не розумію, що вона в мені знайшла.
Ти знущаєшся?
Те, що ця ботанка стрибнула так високо, — це божевілля.
Вона одна з найрозумніших моїх дівчат.
Це не дуже багато говорить. Сам подумай.
Ти зазвичай зустрічаєшся з дурними, сексуальними,
схожими на моделей білявками-іграшками.
Ти просто...
Що це в тебе за вираз?
Просто мій вираз.
Ти думаєш, що я...
А, ні.
Ні, Нора нас розлучила, і я тебе буквально створила знову.
Для власного вжитку. Я вважаю, що я збіса розумна.
Я їй довіряю. Він просто більш спортивна версія мене.
Трошки спортивніша.
Уяви, як я почуваюся.
Мій хлопець наодинці з жінкою,
яку ти постійно обираєш замість мене.
Що ж таке?
Що зі мною не так?
У мене ідея. Випиймо.
О ні, моє тіло не витримає...
АТМОСФЕРА
- Пий! Дякую. - Так.
То як у тебе з Інґрід?
Чудово!
Хоча ні. Усе було чудово, а потім вона знову почала мені брехати.
Вона віддана, але чому — я не знаю.
Тобі.
Ти — єдине, що її колись цікавило.
І якби вона таємно не виростила твоє тіло,
ми б тебе не завантажили в реальність.
То це їй я завдячую, що ти з... ним.
Супер.
Гадаєш, хтось зі мною взагалі одружиться?
Припини! Ти всратися яка крута!
Це ти такий крутий.
Я так не почуваюся.
Я не почуваюся собою від завантаження.
Я забув, як важко бути живим.
- Так. - Вітаємо в клубі живих.
Ненавиджу магазин костюмів для обіймів.
Він огидний.
Поглянь на цей висип від окулярів.
Так, це грубо.
Я тобі відкриваюся.
- Моє волосся кошмарне, так? - Ага.
- Дякую. - Ні.
Так.
Я згорблена від того, що постійно сиджу у ванні.
І не кажи.
У мене була комбінована шкіра.
Зараз...
- Жирна. - Жирна.
- Я знаю, що ти знаєш. - Я бачила.
- Будь чесною. - Так.
Якби ми познайомилися сьогодні, ти б на мене навіть не запала.
Ти казав бути чесною, тож буду чесною.
Ти міг би бути без копійки, і хоч не щодня мати діарею до кінця життя,
і ти б усе одно мені подобався, Нейтане Браун.
Це найкраще, що мені колись казали.
І у мене обидві ці речі.
Діарея?
Постійна діарея, грошей нема.
О ні.
- Не вивантажуйся. - Ні.
Нуль з десяти, не рекомендую.
- Гей! - Алло!
Я знайшла дещо з Каннерманом.
Подивимося разом чи мені переглянути самій і розповісти?
О, так.
- Що? - Що?
Давай так і зробимо.
Гаразд.
Інґі тут, стерво. Привітики.
- Так. - Перепрошую?
Норо, це я. Я теж проглядаю спогади. Я теж активістка.
Теж активістка.
П'яні?
- Цифри гарні? - Так.
Візьміть дрібних працівників і просто людей у Чоук Індастріз.
Якщо позбудемося мішків нікчемних живих і замінимо їх
на мішки нікчемних мертвих, заощаджуватимемо пів мільярда на рік.
Я згоден.
«Горайзен» здає завантажених в оренду Чоуку.
Ідеально, правда?
Чоук сам себе знищить своїм же мозком.
...якби Інґрід була з ним у тій машині.
Що він сказав?
Я почула своє ім'я.
Можеш зупинити й трохи сповільнити?
Та ні. Там нічого важливого.
- Подивимося, що далі? - Ні, я хочу почути. Будь ласка.
Тож відмотай і збільш гучність. Дякую.
Добре, що ти позбувся Нейтана Брауна,
але мій банківський рахунок був би кращий, якби Інґрід була з ним у тій машині.
Чорт.
Господи.
Принаймні вона п'яна.
Гей.
Усе гаразд?
Так.
Я й так знаю, що він лихий.
Просто я так довго намагалася прокласти свій шлях,
і мені хочеться, щоб хоч хтось хоч раз мною пишався.
Я тобою пишаюся. Іди сюди.
Боже.
Як добре відчувати твою плоть.
Так.
Мабуть, вони зараз роблять ще більше за це.
І ти все зіпсувала.
Оскільки я все зіпсувала, може, скористаємося на повну?
Хочеш дістати пеніс?
- Я б глянула, чи правильно зробили. - Ні.
Я тебе перевіряла, ти пройшов.
Клас.
- А покажеш як подрузі? - Ні.
Це знову була перевірка, і ти теж пройшов!
- А як ворогу покажеш? - Інґрід. Ні.
А як зайчику?
А як колезі?
Ні.
Бідолашна Інґрід.
Так.
Але вона поводилася дивно, так?
Вони обоє.
Так. Напилися удвох, без нас.
Отож-бо.
Інґрід була чудовою, поки була відвертою,
але піти й напитися з колишнім після нашої першої сварки?
Це не круто.
У тебе вже є точна моя копія, тож це смішно.
Не точна.
Ну...
Гаразд. Нейтан останнім часом розгубив свою самовпевненість.
Він трохи розгублений узагалі.
І ми дуже багато розмовляємо про змову.
- Знову цей погляд. - Що?
- Не дивися на мене так. - Ти про що? Це моє обличчя.
Я знаю цей погляд, а я з Нейтаном.
Я і є Нейтан.
Норо, ми та сама людина.
- Я не можу. - Знаю.
- Ні. Я... - Знаю.
- Пробач. - Ні, так.
Я не знаю... Ви одна й та сама людина, але ні.
Я знаю.
І ті чортові, неможливі,
всраті проблеми Нейтана — справжні.
І хоч я їх ненавиджу, я їх люблю, бо я його кохаю.
Не тебе.
Гарно це чи погано, і хай яким довгим буде наше майбутнє,
не знаю, якоїсь миті я прив'язалася до тієї версії.
Я знаю.
Розумію, невпевнений Нейтан розчулює тебе.
Він... Він мені тепер як брат.
А Інґрід... Вона так старається!
За це її варто любити.
Цю божевільну, вірну, пристрасну дивачку.
- Так. - Так.
Моя доля в цьому житті...
це Інґрід.
Здається.
Можливо.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова