А тут не надто... скромно?
Так, я це допрацьовуватиму.
Мені одному складно написати весь цей код.
Коли ми мене завантажимо, я матиму купу часу.
Мабуть.
Можливо, я трохи забагато часу витратив на крісло-реклайнер,
але це мій командний центр, тож мало бути ідеально.
З підігрівом, охолодженням, масажем,
і ще воно розкладається. Очевидно.
А видає лосьйон і серветки?
Навіщо...
Дуже смішно.
Я тут цього не робитиму, ясно?
Багато. Я буду...
Я робитиму це в нормальному обсязі. Не в дивному.
Іди сюди.
Це лише тимчасово.
Ти виграєш свою справу.
Завантаження стануть безкоштовними.
Я знаю.
Якби ж ми мали більше часу.
Так.
Що ти додав?
Ще пару батарей і сонячні панелі.
Якщо нас кинуть у якомусь каньйоні в Аризоні,
ми протримаємося 200 років.
Як чарівно.
Але я забуду його десь не там задовго до свого завантаження.
Так, я буду в шухляді з мотлохом, поряд з батареями.
Гаразд.
Почнемо?
Мабуть.
Завтра буде місяць.
Логічно.
Як ти хочеш провести останні 20 хвилин у тілі?
Що, обіймів не буде?
Я хочу переконатися, що твій аватар ідеальний.
Того разу я дещо пропустила.
Наприклад?
Ну...
цей маленький вигин на шиї.
Цей?
І твій запах.
Ненормальна.
Принаймні я знов матиму 10% жиру в тілі.
Ні, ні.
Ти мені подобаєшся таким.
Більше любити.
Навіть не думай про це. Гаразд?
Норо, я смертельно серйозно.
Десять або менше.
Відкладемо завантаження?
Нейтане.
Я чудово почуваюся. Що таке ще один день?
Якщо з тобою завтра щось станеться, я собі не пробачу.
Нічого зі мною не станеться.
- Звісно. - Так!
Гаразд.
Чому б не влаштувати тобі справжні проводи, як у всіх?
Першого разу в мене їх не було.
Клас.
Гаразд, робитимемо все те, що ти любиш.
Та лише ж північ.
З днем завантаження.
Ви з Нормою провели разом багато часу
в салоні пам'яті позавчора.
Тобі, мабуть, важко лишатися вірним.
Ви удвох у маленькій кімнаті.
А вона така гарна.
- Брауні. - Так?
Я обіцяю не сердитися.
Мені потрібно знати правду.
Щось було?
Інґрід, чесне слово. Не було нічого.
Гаразд.
- Гаразд. - Гаразд.
Гаразд.
А ми ледь не поцілувалися.
Як добре зізнатися.
Чесність — найкраща політика.
Якщо бути абсолютно чесними,
у нас із Норою сталося те саме.
Ми ледь не поцілувалися, але я вирішив, що хочу бути з тобою.
Я радий, що ми дорослі.
Ах ти гівнюк!
Що?
- Боже. - Ти зізналася в тому ж.
Це інше! Він — це ти!
Нічого не було!
Ледь не було! Ти сказав «ледь»!
- Ледь. Але я обрав тебе! - Але…
- Знаєш що? - Що?
Твоя правда.
Я про це більше нічого не говоритиму.
Мене влаштовує.
Кажеш, тебе влаштовує, але ти не моргаєш.
- Мене дуже влаштовує. - Не схоже.
От чорт.
Ангеле!
Заспокойся.
У тебе ще є аватар Норми, що ти брала на нашу вечерю?
Так. А що?
Добре. Підготуй для мене.
Я йду.
ЗАВАНТАЖЕННЯ
Коли ми разом, усе чудово.
Вона мила, за все платить,
і... вона мене розуміє.
А з іншого боку, вона замішана в якомусь підозрілому лайні.
І коли я кажу підозріле, я маю на увазі підозріле.
Звучить підозріло.
Познайомиш мене з Каріною? Я добре знаюся на людях.
- Тебе в соцмережі спіймав терорист. - Лише раз!
Полковниця з Корпусу вартових,
і вона була вродливою.
Тобто він.
Так, не такий привабливий, як на фото,
але це не важливо.
Частина мене його любить.
Не знаю. Я більше не хочу знайомити її з друзями.
Це стає дивно.
Це ти вперше визнала, що ми друзі.
Прогрес.
Гей, Айвене.
Я не заважаю?
Ні, це лише розминка.
Справжнє шоу почнеться, коли всі будуть розігріті.
Гидота. Слухай, я хотів подякувати.
Ти дуже допоміг зі справою Чоука.
Боже, тихіше про це.
Дізнаються, що я забрав Чоука, — мені гайки.
Гаразд, вибач.
- Лишу тебе... - Спостерігати за пташками.
А ти...
Гей, друже?
Привіт.
Ти щось із цього чув?
«Дізнаються, що я забрав Чоука, — мені гайки».
Ясно. Будь ласка, видали це негайно.
Не можу. Це проти мого програмування. Вибачте.
А якщо ми збережемо цю таємницю?
Нікому не кажи, добре?
Чому б це?
Тому що!
Через... найважливіше положення людського програмування.
Золоте правило.
«Стався так, як хочеш, щоб ставились до тебе».
Ти б не хотів, щоб я виказав твій секрет?
Це елегантний код, пане.
Я збережу ваш секрет.
Дякую.
Але мені раптом захотілося комусь розповісти.
- Як думаєте, чому? - Ні!
- Зрозуміло. - Добре.
Тепер хочеться розповісти ще більше.
Це так дивно.
Пункт 1066, Blue Man Group?
Знаєш, я теж вважаю, що NSYNC було б крутіше, та в кого є $10 000?
Ага, то вони клоуни? Вибач. Міми. Пробач.
Це звучить смішно. Можна двох таких?
Гаразд...
А як щодо Сині Чуваки Соло? «Не пов'язані з Blue Man Group».
Гаразд.
Скільки триватиме дивний танець і чи прийде він у парк?
Бронюй його.
Привіт.
Важливий день розплановано!
Сніданок у ліжко, звісно, не надрукований,
ти одягнеш штани для веслування.
Ми орендуємо човен, і ти гребтимеш, як навіжений.
Я лишив ті штани в Лос-Анджелесі.
Яка тут політика щодо чоловічого нудизму?
Так, секунду.
Я знаю, що у тебе вихідний, але ти потрібна терміново.
Що таке?
Клієнти бояться.
Треба, щоб ти там поспівчувала.
Я сьогодні дуже зайнята.
- Я б просто так не просила. - Та нічого.
Гаразд, я вирушаю.
Але недовго. У нас заплановано смішний день.
Без штанів!
- Готова? - Так.
І як я виглядаю?
Гарно.
Звичайно.
Досить звичайно.
Привіт, красеню.
Оце так хода.
Ти як Мілдред у пошуках нового тренера.
Я сьогодні погано спала.
То чим збираєшся зайнятися?
Розслаблюся в барі.
Гаразд...
Може, проведемо разом трохи часу?
Дозволено все.
Можна навіть без поцілунків.
Ні. Ні, ми про це вже говорили.
Я знаю, що між нами іскра, але...
Я кохаю Інґрід.
Із цим Нейтаном ви просто друзі.
Як чарівно. Він тебе кохає.
А я почула лише те, що між ними іскра.
Час її загасити.
День завантаження.
Тоді чому ви тут?
Ми багато чого запланували.
Ми збираємося... У парк «Золота брама».
Можна тебе на секунду?
Тут така справа...
Схоже, щось сталося.
- Що таке? - Погані новини.
Докази Чоука неприйнятні.
Що? Чому?
Завантажені — це інтелектуальна власність компаній завантаження,
тож інформація Чоука — украдена власність.
Доказ, здобутий незаконно.
Гаразд. А якщо свідчитиму я?
Та сама проблема.
Ти відписав права на скан твого мозку в лікарні.
Тож, хоч ти й вивантажений, «Горайзен» належить те, що у тебе в голові.
Боже, Інґрід належить це тіло, «Горайзен» — мої думки,
але моє серце належить тобі.
Клас. Збережи цю енергію,
- бо після парку можна... - Клас.
Я її вкраду ще на кілька хвилин?
Ми купимо вам обід.
Ні, я вже віддала більше...
Нічого.
Човни до 16.00.
- Правда? - Так.
Нам усе одно треба поїсти.
Гаразд. Я зараз повернуся.
- Порви їх. - Добре.
Нам треба обговорити ще кілька моментів.
Слухаю ваше замовлення.
Мені маршмелоу-сандвіч на білому хлібі.
Американці. Не переносять гострого.
Хрін з ним, мій останній день. «Хрещену матір».
Міцну. З дуже гострим перцем.
Зараз доставлю.
Пане Чоуку?
Пане Чоуку.
МАЄТОК ЧОУКА
Ми перевірити ваш стан.
Де цей старий мішок з кодом?
Яка в Нью-Йорку погода?
Там, де зараз я, мокро.
І де це?
У Торонто.
Мабуть, я піду в музей мистецтв. Тут збіса холодно.
А ви, певно, улюблениці Чоука,
бо ви надто гарячі, щоб бути бізнес-леді.
Це було огидно.
Люк Крослі, ветеран, вільний дух,
і, що найважливіше, головний повірений Аліші.
А ти, мабуть, Каріна. Я дуже багато про тебе чув.
Це неправда.
Як приємно познайомитися з другом Ал.
Ал.
Клас. Тобі пасує.
Ал, хіба ти не казала, що нам утрьох
варто якось випити й познайомитися?
Ні.
Було б весело.
Я звільню графік.
Я тебе вб'ю.
Я вже мертвий. Ал.
Як же добре сісти, навіть якщо це віртуальна реальність.
Я зараз біля конторки,
бо у мене сильний напад геморою.
- Що? - Так.
Я пробувала охолоджувальний крем,
але знадобився цілий тюбик,
і не полегшало.
Фу.
Так, весь час таке.
О, я придумала тобі класне прізвисько.
Сильвестр Клоне.
Гарне, так?
Бо ти копія, а не справжня людина.
Так...
Ось чому.
Любий, не подобається?
Ні, «люба».
Нормо, ти сьогодні поводишся дуже дивно.
Ні, ні. Я така і є.
Ти кохаєш Інґрід.
І мені більше не треба прикидатися.
Мені треба вигуляти цих смердючих собак...
Хоч іноді, так, Сильвестре?
І не кажи, Нормо.
Нам треба бути собою.
Інґрід наполягає, щоб я весь час був у взутті та шкарпетках.
Ненавидить мої стопи.
Каже, я схожий на гобіта.
Не уявляю чому.
Ось ти де.
Ти чому не у формі?
Я казав, якщо йдеш,
записуйся, бо не зможемо призначати номерки.
Здається, це він тобі.
- Мені? - Так.
Вибач.
Наступного разу зроблю.
Ходімо. У нас робота.
Агов?
Так. Я йду.
А де «будь ласка»?
Щасти.
ВЕЖА МУЇР
Пробач. Усе, на озеро на неймовірні пригоди.
Погнали!
То які новини?
Кажуть, у нас новий зірковий свідок.
Правда? Хто?
Гадки не маю, усе суперсекретно.
Але вони прийдуть дати свідчення
з усіма заходами безпеки.
І тоді заберуться у надсекретне місце до суду.
Чорт. Мабуть, це хтось важливий.
Може, в раді Завантаження перебіжчик?
Так...
Сьогодні сталося ще дещо божевільне.
Що?
Голден вважає, що вмовить фірму найняти мене.
І через рік мені платитимуть за вечірнє навчання на юридичному.
Що? Це неймовірно!
Я знаю.
Не знаю. Якось це неправильно
будувати плани, коли ти будеш
чекати на мене в цифровому мастурбаторії.
Ні, ми це так не називатимемо.
- Відчуваю провину. - Не треба.
Не треба, добре?
Я не хочу, щоб ти почувалася винною,
і не хочу бути перепоною на твоєму шляху вперед.
Відповідай.
Алло, Голден.
Тебе хочуть бачити партнери.
Повернешся?
Повернеться! Ми зараз будемо.
Це твоє майбутнє, чуєш? Партнери.
Ходімо.
Зміна планів. Приходь на площу на Маркет-стріт, 410. Надіслати.
До партнерів іду не я! Ходімо!
Я знаю, зараз.
Ходімо.
То це клуб для керівництва.
Так. Я думала, тобі зайде.
Люку, я дуже рада познайомитися.
Як добре, що ви з Алішею були ангел і клієнт, а тепер ви друзі.
У нас з Алішею дещо особливе.
У вас те саме?
Це так... приємно.
І гарна зміна за баром.
Так.
Пляшку HH Bespoke, пані Сільво?
Чекай, яка у вас найдешевша горілка?
«Калабасас Класс» від Скотт Дісік,
база — картопля фрі з олійним присмаком.
Не пий цього.
«Горайзен» платить. Замовляй що хочеш.
Мені не потрібна благодійність. Беру.
Ми самі, чемпіоне. Дякую.
Дивіться й учіться.
Один, два, три.
На палубу.
Вуаля!
Гарні тут речі.
Люку, зараз не час і не місце хизуватися своїми хаками.
Це було круто.
- Правда? - Правда?
Програмісти вважають себе асами,
а ти обертаєш помилки тих ботанів собі на користь.
Мені подобається.
Якщо подобається, він знає ще багато.
Він наче генетично схильний до хакерства.
Так, Люку?
Сигари, бухло, ікра — що захочеш.
Є хак, що дає мені безліміт шкіряних ременів.
Вистачить і одного, але це приємно.
А як ти взагалі знаходиш ці баги?
Це непросто. Потрібні сотні людино-годин.
Головне — робити неочікуване. І правильно замовити.
Мені треба квоктати, як курка, до чи після того, як поп'ю з раковини?
Як круто.
А який твій улюблений хак?
Безкоштовний преміум.
Я міг би робити частини свого тіла більшими, але це читерство.
І мені не потрібно.
Неймовірно.
Скільки ще часу?
Ідіоти!
Готово.
Божевілля. За те, скільки ми платимо, це обурливо.
Ти, займися.
Я? Ви...
Ви хочете, щоб я пішла туди й робила
печатки-печатки?
Так, за це ми тобі й платимо.
Чудово. Я тепер клятий хитун-бовтун.
Що ти зробила?
Я не знаю.
Ти така нездара, неймовірно.
- Привіт. - Привіт.
Ти нікому не розповів наш секрет?
Звісно, ні. Що?
Ні. Я б нізащо. Хіба що іншим версіям себе.
Вони чудові хлопці. Їм усім можна довіряти.
Боже мій!
Суть секрету в тому, що його не розповідають!
Навіть собі!
Навіть собі? Як таке можливо?
Гаразд, до зустрічі, друже.
Секрет? Який секрет?
А щоб мене трахнули!
Для цієї функції потрібен код Чоука.
- 1-2-3-4. - Ні.
- 5-6-7-8. - Ні.
«Пароль», але А значком собака?
Тебе заблоковано.
Спробувати було варто.
Ми майже дійшли до кінця списку.
Чому сьогодні стільки запитів?
Аж розділилися.
Пожалій її клієнтів. Вона — баласт.
Тому я не хотів фемоїдку в команді.
Жінки не використовують мозок, і той усихає.
По-перше, я тут.
Говоріть зі мною.
По-друге, зараз 2030-ті, вам не соромно досі бути сексистами?
Правда — не сексизм.
Дозвольте спитати.
Ваші батьки досі разом?
Так.
А твої?
Розлучені, але обоє у гарних стосунках.
- Моя мама... - Начхати.
Якщо я ще хоч раз таке почую...
я трахну твого тата.
Або маму. Хто більше захоче.
Я їх спокушу. Переконаюся,
що вони в мене закохалися.
Змушу покинути їхнього партнера.
І потім кину, а ти збиратимеш їх по шматках.
Перш ніж казати «вона не зможе», подивіться на мене.
Я можу, і я це зроблю.
Тож закінчуй зі своїм жінконенависництвом,
або ваша мама одягне підбори й піде полювати.
Зрозуміли, креветкові члени?
- Так. - Ми не будемо.
- Вибач. - Клас!
Тепер виправляти баги.
Ну?
Що «ну»?
Тепер ти хочеш мою думку?
Бо вранці не здавалося, що тебе...
- Люку. - Вона крута. Ясно?
Повірити не можу, що скажу це. Вона на 100% крута.
Ти мала рацію. Вона розуміє.
Вона... як ми.
І які ж ми?
Пірати.
Пристосуванці.
Іноді нам доводиться трохи виходити за рамки,
але це не означає, що ми погані.
Гаразд, але підозріле...
Було підозрілим, так. А ти її про це питала?
Може, є причини.
Можливо.
Моя порада — пробуй і дивися, що вийде.
А коли вона зробить тебе мільйонеркою,
не забудь про друга Люка.
Дякую, Люку.
Насправді.
Ти не любиш обійми.
Пусте. Я в окулярах. Нічого не відчуваю.
ВАШ ПРЕМІУМ У ЛЕЙКВ'Ю СКАСОВАНО!
Ал!
Ал, я передумав!
Твоя дівчина — лайно!
Глюк з преміум-переглядом був останнім номерком від Каріни.
Зустрінемося в офісі.
Норо, ти сьогодні молодець.
Так, молодець.
Дуже дякую.
Слухай.
Те, що ти зробила, було дуже круто.
Не знаю, чи не хотіла б ти якось зустрітися...
Ні.
Ні навіть для Нори.
Дзвонила?
Якась Префера вештається навколо
і каже, що ШІ знає секрет.
Коли я спитала, який саме, вони відправили до тебе.
Дивно. Це дивно.
Моя негайна реакція, оскільки я це вперше почув...
- Дивно. - Так.
Знаєш, можливо, тобі буде зручніше
прошепотіти цей секрет мені?
- Ти казав не... - Ні, хіба? Так, просто...
Не варто соромитися. Розкажи, у чому річ.
Так.
- Чудово. Тепер тобі краще? - Так.
- Далі я сам. - Добре.
То що?
Він сказав, що їхній секрет у тому,
що вони запали на вчительку.
Так.
Каже, вони хотіли тебе 100101.
Не знаю, що це означає, але звучить гаряче.
Ясно.
Але їх можна зрозуміти, правда?
Так.
- Я вдома. - Привіт, люба.
- Привіт. - Було щось цікаве?
Ні. Лише...
нудні речі в реальності.
Я...
Я сьогодні бачив Нору.
Клас.
І як вона?
Не знаю. Поводилася дивно.
Дуже непривабливо.
Я б сказала...
будь поблажливим.
Ніколи не знаєш, через що людина проходить, і...
Можливо, у неї проблеми на роботі.
Я тут обдумав те, що ти казала раніше.
«Чесність — найкраща політика».
Гадаю, ти мала рацію.
Дякую, любий. Це дуже великодушно з твого боку.
Так.
Хочеш розповісти мені щось іще?
Ні. Нічого...
не спадає на думку.
Думай старанніше.
Любий.
Нічого такого.
Лише...
Те, що я тебе кохаю.
І я тебе.
- Боже, це тривало вічність. Гаразд. - Нічого.
Ходімо звідси. Ми ще можемо...
Ви це бачили? На площі якийсь синій чоловік.
Чорт, це від мене.
- З днем завантаження. - Що?
Пробач, це катастрофа.
Ні, день чудовий. Я провів час із тобою...
І тепер я знаю, що ти в гарному місці, а це полегшення.
Я щасливий.
Плюс у мене свій синій чоловік.
- Синій чувак. - Що?
Він не з Blue Man Group.
Так. Подобається?
Так. Можна його залишити?
Так, але це твоя відповідальність,
бо я його не вигулюватиму
і не фарбуватиму лице.
- Забий, я не хочу. - Ясно.
Схоже, це новий свідок.
Якого біса?
Що? Ви його знаєте?
- Так. - Це головний спеціаліст із завантаження.
Той, що дав Нейтану таблетки.
Що він тут робить?
Він узяв хабар, щоб саботувати вивантаження.
Це конкуренція завантаженню.
Так. Навіщо платити за століття в Лейкв'ю,
якщо можна вивантажитися в молоде тіло й знов жити?
- Так. - Так.
Капур знає всі їхні плани,
від «Без Меж» до такого, про що ми й не чули.
О, мій бульбашковий чай.
З дороги.
З дороги негайно!
Якщо він саботував перше вивантаження, таблетки лайно…
Бо ти їх не потребував.
Кров з носа — це просто кров з носа.
- Усе буде нормально. - Буде...
Я житиму.
Ні!
Клятий робот із закусками.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда
Творчий керівник Владислава Бурмістрова