O CHESTIUNE PERSONALĂ
Arturo!
E Marina.
Am fugit cât de repede am putut,
dar mașina a dispărut în întuneric.
Marina ar putea fi moartă. Nu-ți dai seama?
Să încercăm să nu ne pierdem cumpătul.
Nu acum.
Unde naiba e Castaño?
Mă tem că Zarco conduce această operațiune.
Pe aici, domnule.
Aici!
Domnilor!
Marina!
Marina.
Marina, mă auzi?
Trezește-te, Marina.
Marina.
Marina, trezește-te.
Marina, mă auzi?
Arturo.
Marina, sunt aici.
Sunt aici, Marina.
Zburam, Arturo.
Zburam.
Marina!
- Ești bine? - Zburam, Arturo.
Iubito, ești bine?
Da. N-a fost nimic, tată.
Datoria unui polițist bun este să-i protejeze întotdeauna pe alții.
Chiar și atunci când se bagă în belele în mod intenționat.
Să nu uiți niciodată asta. Viața lor înainte de a ta.
Rudele Marinei Quiroga?
Arturo Quiroga, comisar de poliție și fratele pacientei.
Cum se simte?
Are mai multe contuzii și câteva coaste fracturate.
Și?
E slăbită, dar o să-și revină în curând.
E o adevărată minune că e în viață.
Mulțumesc, dle doctor.
O să vă anunțăm când o puteți vedea.
Are în sânge curajul de polițist.
Să-ți pui viața în joc așa...
pentru un criminal.
Nu toată lumea e capabilă de asta.
Mulți dintre oamenii mei din Ourense ar fi abandonat operațiunea
când ar fi aflat că sunt pe post de momeală.
Ar fi fost foarte inteligent din partea Marinei.
Nu poți controla o forță a naturii.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc este frigul umed și...
O durere intensă în...
Ți-ar fi fost dor de mine.
Nu știu cum ai putut avea încredere în Castaño.
Nu e de glumă, ai fi putut muri.
Dar ai venit tu să mă salvezi.
Tata ar fi așa mândru de tine!
Hei.
Mulțumesc.
Rosa o să-i spună mamei că ai avut un accident casnic.
Aș aprecia dacă ai omite orice detalii.
Desigur.
Să nu faci vreo prostie câtă vreme sunt la secție.
Promit să nu sar pe fereastră.
Ți-am spus că nu.
Trec mai târziu să te văd.
Cum adică să mă identific?
Sunt mama Marinei.
- Nu vă mișcați așa mult. - Nu mă lăsa singură cu ea.
Vă pot scuti de mâncarea de spital, dar de mama dv...
Niște produse de patiserie crocante m-ar readuce la viață.
S-a făcut.
Mulțumesc, domnișoară.
Héctor, te rog, era să mă dărâmi!
- Ce maniere! - Îmi cer scuze.
Fiica mea!
Bună, mamă.
- Cum te simți, iubita mea? - Bine.
Păturile astea nu-ți țin de cald.
O infirmieră, vă rog!
Mamă. Calmează-te.
A fost doar o sperietură.
Da, o sperietură, dar...
Ai căzut de pe o scară.
Când vrei să bați niște cuie sau să agăți tablouri, cheamă-l pe Héctor.
Ai dreptate.
De acum înainte, o să fiu mai atentă.
Îmi pare foarte rău.
Da.
Arăt groaznic, nu-i așa? Am ieșit în grabă.
Arăți minunat.
Îmi faci complimente?
Cred că te-ai lovit tare de tot la cap.
Fata mea.
Unde e Castaño?
Andrés Castaño!
Tocmai a sosit, domnule.
- Îl vreau în biroul meu, acum. - Da, domnule.
- Să nu ne deranjeze nimeni. - Da.
Zarco, mulțumesc pentru ajutor în toate astea.
La dispoziția dv.
Domnule?
Cum se simte sora dv.?
Ar fi putut muri din cauza ta.
Deci e-n viață?
Mă bucur.
Ai luat-o razna?
Cum ai putut s-o folosești pe sora mea ca momeală pentru a ademeni criminalul?
Eu doar am invitat-o la o petrecere, iar ea a acceptat bucuroasă.
Îmbrăcată ca singura prostituată care n-a fost încă atacată. Ești nebun?
Ei bine, planul a funcționat.
În sfârșit, ți-ai dat seama că acest caz nu se termină cu Cándido.
Nu poți acționa în afara autorității mele. E clar?
Aici, eu decid cum, când și de ce.
Nu mai face pe șeful, Andrés.
Îmi datorezi respect.
Respect?
Respectul trebuie câștigat, nu crezi?
Nu înțeleg de ce te deranjează atât de mult
ca alții să se apropie de criminal înaintea ta.
Aroganța asta o să te coste scump.
Aroganță?
Dacă primarul a vrut ca un Quiroga să se ocupe de caz,
trebuia măcar să aleagă fratele potrivit.
Să nu crezi că n-am observat
că, în timp ce sora mea era răpită...
tu dispăruseși.
- Ce insinuezi? - Deocamdată, nimic.
Sper s-o pot face curând.
Nu sunt criminalul fleur-de-lis.
Da.
Poți pleca.
Păzește-ți bine spatele.
O să te prind.
Zarco.
Domnule.
Am o sarcină pentru tine.
Mamă!
Mamă, oprește!
Are totul sub control.
Mon Dieu!
Pare puțin preocupată.
Nu mi-a spus nimic, dar știu că i se întâmplă ceva.
- Mă ocup eu. Stați liniștită. - Da, te rog.
- Și, mai târziu... - Mai târziu?
- Da. - Mai târziu?
Da, mai târziu îmi povestești.
Mon Dieu, dnă. Nu mă puneți în poziția asta.
- Ca pe vremuri. - Domnișoara nu-mi spune nimic.
Nu-ți atinge urechea. Minți.
Presupun că nu-mi place nici rachiul de tescovină, nu? Haide, Héctor!
Minunată treabă!
Ce cauți aici?
Am presupus că ai un loc în care lucrezi.
Dar recunosc că nu mi-am închipuit o asemenea desfășurare.
Ai o grămadă de dovezi.
Diagrame, hărți, tablouri, poze...
O fiică demnă de marele Quiroga.
Héctor.
E incredibil ce mult semănați.
Toată viața am încercat să țin pasul cu el.
Iată ce ai făcut tu într-o lună și jumătate.
E clar că ai talent pentru investigații.
Tata avea dreptate.
Și tu, Héctor?
Perfectul scutier credincios.
Unde ar fi Sherlock fără Watsonul său?
Ce vrei să spui, Arturo?
Vreau să vă invit să luați parte la caz în mod oficial.
Poftim?
V-ați pus în pericol propriile vieți.
Ce-aș mai putea cere unui polițist?
Glumești?
Lucrați din umbră, ca și până acum.
Dar acum veți fi protejați și coordonați de mine.
Nu e amuzant.
Știu că preferi să nu mă bag.
Nu te înșela, Marina.
Situația prin care am trecut m-a făcut să înțeleg că...
Nu vreau să aștept să te pierd ca să-ți spun cât de mult te admir.
Și pe mine m-au pus pe gânduri toate astea.
Și?
Marina, poate că m-am grăbit...
propunându-ți asta chiar în ziua în care ai venit acasă.
Gândește-te.
- O zi bună, Héctor. - Domnule.
Chiar vreți să renunțați?
Îmi pare rău, Héctor, trebuie să iau puțin aer.
Mâinile sus, altfel trag!
Haide, Marina!
Haide, Marina, repede!
Unu, doi, trei, haide. Haide, mai repede!
Haide, ghivecele! Unu, doi, trei, patru, cinci.
Bravo! Pe dedesubt!
Haide, mai sunt cinci secunde până să explodeze bomba.
Trei, doi, unu.
Pentru acțiunile dv. exemplare și extraordinare,
care dovedesc curajul, abilitățile și eficiența
dovedite în mod repetat în cadrul sarcinilor dv.,
astăzi vi se acordă Medalia pentru Merit a Poliției cu panglică roșie.
Suntem încredințați că, de acum înainte, vă va însoți mereu,
spre mândria dv. și a acestei instituții.
Țineți asta.
Pentru numele lui Dumnezeu! Ce ai aici?
De-asta am venit eu. Ca să vă compromiteți mai puțin.
Dar...
Doamne!
Héctor!
Domnișoara lucrează de mult timp la investigație
și are nevoie doar de un impuls să-și învingă frica.
Poți să-mi spui ce căutăm aici?
Întrucât pânzele au fost dintotdeauna foarte scumpe,
mulți artiști le refolosesc...
și pictează lucrări noi pe deasupra.
Ce legătură au toate astea cu criminalul fleur-de-lis?
Încă nu știm.
Scoateți dispozitivul din valiza aia, vă rog.
Ceea ce știm este că ucigașul a participat la petrecerea lui Margó,
iar asta confirmă că încă e în viață
și că poate semnătura acestui tablou ne va duce la ea.
Mulțumesc.
Nu văd nicio semnătură.
Acestea sunt minunatele invenții ale domnișoarei Marina.
Ai grijă, îndreapt-o în jos, te rog.
- Aici! - „A... Ara...”
„Ara... Araujo.”
- „Leopol...” - Leopol?
„Do.”
- „Leopoldo Araujo.” - „Leopoldo Araujo.”
Îl cunoști?
De unde să-l cunosc?
O să căutăm atelierul acestui pictor.
Dacă lucrează la comandă, n-o să fie greu.
Leopoldo o să ne ducă la ea.
Leopoldo...
Mă duc la Marina.
- Mulțumesc mult pentru ajutor! - Ce?
Monsieur! Cum funcționează dispozitivul?
- Ai lucrat pe la spatele meu! - Din cauza filmelor, probabil.
Vă odihneați.
N-am vrut să vă deranjez înainte de a avea ceva clar.
Îmi amintești de cineva.
Am preluat totul, mai puțin frumusețea.
Mulțumesc, Héctor.
Sunteți o femeie puternică. Nu vă permit să abandonați.
- Cum spuneai că-l cheamă? - Araujo.
Domnul Araujo?
Domnule Araujo!
Chiar te-ai dus singur la Casa Apei?
Nu încetezi să mă uimești.
Nu putem merge mai departe. Asta e...
- Intrare prin efracție, da. - Da.
Dle Leopoldo?
E cineva?
Pisici și păr de pisică.
Sunt costume peste tot.
Uitați, domnișoară.
Dacă ucigașul se dădea drept polițist?
S-ar putea.
Ce-i asta?
Sunt femeile din Casa Apei.
Cred că l-am găsit pe ucigaș.
Urăsc creaturile alea.
Sunt orare de tren. Cred că a fugit cu unul.
Da, dar cu care?
Cu puțin noroc, l-a scris aici.
Te rog...
Vino!
I-am spus lui Pablo că numai un căpșor ca al dv...
Ce? Ai fost cu Pablo?
Șaisprezece, 45 și 150.
Cred că 16 și 45 ar putea fi ora,
iar 150...
- Când l-ai văzut pe Pablo? - ... este...
Trebuie să mergem la gară, altfel pierdem trenul,
pentru că, uitați...
Există un tren spre Cantabria care pleacă la 16.45
și costă 150 de pesete.
Avem doar 25 de minute. Să mergem!
Dacă e ziarul de azi, îl găsim acolo.
Hai!
- Fugi, Héctor, fugi! - Așteptați-mă!
Mă scuzați!
O infracțiune după alta. Mă rog să nu fim arestați.
E doar un bilet de tren.
Aș fi plătit, dar vânzătorul de bilete a zis că nu mai sunt.
Dar astea nu sunt pe numele nostru. O să ne prindă.
- Nu-mi vine să cred! - Avem biletele pentru acel cuplu
- ... și animalul lor... - Pablo?
Jur că nu știam nimic.
- Ce cauți aici? - E o înscenare?
Nu mă așteptam să te văd aici.
- Ne urmărește. - Ce?
Ce nebunie! De ce să vă...
- Fratele tău m-a trimis după Castaño. - E în trenul ăsta?
- Liniște! - Castaño e în trenul ăsta?
Da. L-am pierdut pe peron, așa că mă uit prin tren.
Știu că s-a urcat.
Probabil a venit să vorbească cu Leopoldo.
- Arau... - ... Jo? Leopoldo?
E în tren?
Nu poate fi o coincidență că sunt amândoi în trenul ăsta.
Ce se întâmplă aici?
Să-ți explice micul tău prieten.
Biletele. Ai bilete?
- Nu. Ce contează acum? - Contează, dragul meu.
Biletele, vă rog.
Desigur, domnule. O clipă. Pardon.
Da.
Poftiți.
Domnul Nicanor Buendía, soția lui și...
Și Pepi?
„Pepi” de la „Pepito”?
Dacă era de la Pepita, aș fi purtat o rochie, nu credeți?
Dar aici scrie că ești un animal de companie.
Poftim? Nu se poate. Trebuie să fie o greșeală.
Domnul nu e foarte sofisticat, dar să-i zici câine sau pisică...
Nu se poate.
Urmați-mă către compartimentul dv.
Apoi îl voi conduce pe Pepi la vagonul de marfă.
- Mulțumim. - Mulțumim.
Câine? Pisică?
Puteam să-ți zic și mai rău. Parazit? Trădător?
- Acesta e compartimentul dv. - Minunat.
- Iar cel al lui... - Nu vă faceți griji.
Spuneți-i doar unde se află.
Am vrea să ne aranjeze camera.
Trei vagoane după al doilea restaurant și două vagoane dincolo de...
- Animalele de companie. Am înțeles. - Mulțumim.
La revedere!
- Trebuia să rămân cu doamna Asunción. - Eu ar trebui să fiu supărată, nu tu.
Deci cum ne organizăm? Mai întâi, să-l anunțăm pe fratele tău.
- Nu el te-a trimis după Castaño? - Da.
Tu fă asta, iar noi căutăm autorul tabloului.
Nu...
- Marina! - Cum o să știm cine e Leopoldo Araujo?
Habar n-avem cum arată.
Ne gândim noi la ceva.
Ați văzut ceva?
Văd că aveți două fiice.
Aveți probleme cu spatele.
Cu spatele?
E perfect în regulă.
Urmează să prindem o șarlatancă care ne poate ajuta.
Cu picioarele?
- Cu picioarele, da. - Desigur, asta ziceam.
Picioarele sunt continuarea spatelui.
E același lucru.
Sus, jos, înăuntru, în afară.
Ce coordonare extraordinară!
Ultima dată când am văzut așa ceva a fost la grădina zoologică.
O să ne fie foarte utilă.
Pentru abilitățile ei fizice?
Nu, pentru abilitățile ei de medium.
Ce este, domnule?
Ce faceți?
Îmi poți prezice viitorul?
Da, desigur.
Văd că dv. și soțului dv. o să vă meargă foarte bine.
Și o să fiți foarte fericiți.
Începem prost.
Ai perfectă dreptate, Héctor.
Eu ar trebui să-i citesc viitorul.
Ce faceți, domnișoară?
Te rog.
Uau! Ai o linie a vieții foarte lungă.
Aproape la fel de lungă ca mâinile tale.
Mai văd în viitorul tău un bărbat înalt, chipeș, puternic...
îmbrăcat în polițist.
Domnișoară, vă rog.
Am trei copii de hrănit.
- O mamă bolnavă și... - Și un câine șchiop, cu un ochi.
Cât ghinion pentru cineva care poate prezice viitorul!
- Ce păcat! - Dar nu-ți face griji...
N-o să spunem nimic nimănui
dacă returnezi portofelul șterpelit de la acea doamnă.
Ce drăguț! Mulțumesc mult, dră.
Fie ca Domnul să vă răsplătească cu mulți copii.
Să văd.
Mă scuzați, v-a căzut ăsta.
Ia te uită!
Vă mulțumesc foarte mult. Dumnezeule!
Din fericire, încă există oameni cinstiți. Vă mulțumesc foarte mult.
Ce mai vrei, fato?
- Trebuie să ne faci o favoare. - O favoare?
Asta se plătește.
Bine, ce văd eu aici?
O să-ți meargă foarte bine.
Ai grijă de tine și nu fuma așa mult!
Să vedem cine mai e aici. Cine vrea să-i prezic viitorul?
- Nu se prea grăbește. - Da.
La pălăvrăgeală n-o întrece nimeni.
Cine mai vrea aici?
Ia uitați-vă la domnul ăsta!
Dă-mi mâna, să-ți prezic viitorul.
Ai încredere. O să mă ții minte.
Bine, Doamne ajută!
Nimic, draga mea.
M-am uitat la mâinile bărbaților de la clasa a treia, n-au pete de vopsea.
Deci... mi-am făcut treaba.
O clipă. Ce-i cu erupția asta?
E o alergie. Probabil unul dintre amărâții ăștia avea o pisică.
O pisică?
În casa lui Leopoldo era păr de pisică peste tot.
Așa e.
Când a început să te mănânce?
Sunteți foarte ciudați, știați?
A zis că e el.
N-ar fi mai bine să-l căutăm pe Pablo?
N-am de gând să-mi iau ochii de pe el.
Spun doar că ieșim în evidență aici.
Chiar și ca animal de companie.
Nu-l lăsa să scape.
Mă scuzați. Aveți grijă.
Haide, Héctor.
Scuze!
Mă scuzați.
- Hei, Castaño a dispărut. - L-am găsit pe Leopoldo.
Ne scapă! Haideți!
Dră, aveți grijă!
Pablo!
Leopoldo!
Marina!
Marina, hai înapoi!
Să mergem prin vagon!
Marina!
- Ajutor! - Marina!
- Trebuie să deschideți ușa! - Ajutor!
Ajutor!
Cade! Trebuie să-l prindem.
- Trage! - Ține-te!
Tunelul!
Sunt foarte obosită.
- Încă un pahar. - Nu.
- Ba da. Azi, da. - Nu... Bine.
Așa.
Șampanie franțuzească, îi place foarte mult doamnei.
Bine.
În regulă.
Mon Dieu...
De ce doar te joci cu țigara toată ziua?
Bună întrebare!
Îmi place să fumez. Dar n-am voie.
Am avut astm când eram mic,
și, după mulți ani fără crize, era să mor de la una.
Totul din cauza fumatului.
Cu alte cuvinte, ai sindromul Stockholm.
Da, ceva de genul ăsta.
Mirosul ei...
Și senzația fumului care-ți trece printre buze...
Ce romantic!
Iar tu...
Faci totul mai distractiv.
Mai... excitant.
Ei bine, vreau să spun...
Excitant. Adică emoționant.
Excitant, asta vreau să zic.
N-am vrut să spun... Nu contează.
Mai bine mă întorc.
Sigur, da. Cred că da.
Bine.
- Scuze. - Scuze.
- Îmi dai voie să... - Da. Vă rog, dră.
Snopește-l, tâlharule!
Un film western?
- Ador westernurile. - Ca și tata.
Cum se simte?
Respiră.
Nu pleci nicăieri!
O să plătești pentru toate crimele comise.
N-am ucis pe nimeni.
Marina Quiroga, sora șefului de poliție. El e Héctor Hugo, partenerul meu,
recent decorat pentru arestarea complicelui tău, Cándido Expósito.
Voi doi sunteți...
Nu te lăsăm să continui să ucizi femeile de la Casa Apei.
- Ești arestat! - Nu sunt ucigaș. Sunt fratele lui Margó.
Ce?
Încerc doar s-o protejez.
- De ce ai fugit de noi? - Pentru că sunt urmărit. Nu știu de cine.
Cineva a intrat în studioul meu azi-dimineață.
O căuta pe Margó, a găsit scrisori de la ea și acum știe unde s-o găsească.
Trebuie s-o avertizez. E în pericol!
O să te ajutăm.
Îmi cer iertare.
E aici, în tren. Mă urmărește.
Dacă o găsește înaintea noastră, e condamnată.
Stai liniștit, o s-o găsim.
Cred că ar fi mai bine să ne despărțim.
Pe noi nu ne caută.
- Și Pablo? - Nu avem timp.
- Ai grijă. - Vă aștept la fabrica de cherestea.
O să fim acolo.
Ar putea fi oricine.
Leopoldo.
La o parte!
Chemați un doctor!
Îmi cer scuze.
Trebuie să ajungem acolo înaintea lui.
O CHESTIUNE PERSONALĂ EPISODUL 5: ULTIMUL TREN
Subtitrarea: Iulia Rolle
Redactor Robert Ciubotaru