O CHESTIUNE PERSONALĂ
Îmi pare rău, Héctor, dar trebuie să ajungem înaintea lui.
Stați liniștită, suntem o echipă.
- Sunteți sigură că asta e? - E singura casă din zonă.
Leopoldo a menționat gaterul de lângă râu.
Să plecăm de-aici! E nebună!
- Batista! - Ce?
Scoate batista!
Plecați imediat de pe proprietatea mea!
Fratele tău ne-a trimis!
- Plecați de-aici! - Nu trage!
Ce vrei?
Fratele tău ne-a trimis să te protejăm, ești în pericol!
Apropie-te!
Tu, nu! Rămâi acolo.
N-am încredere în bărbați.
Nici eu n-am încredere în ea.
Bine.
Dar promite-mi că nu tragi.
Vrem doar să te ajutăm.
Te rog, nu trage!
Unde e fratele meu?
Margó, fratele tău a vrut să te avertizeze în legătură cu...
Héctor?
- Nu-mi place asta. - Nici mie.
Ai grijă!
- Sunt în pericol. - La fel și Héctor.
Héctor!
Héctor.
Haide, ridică-te! Să mergem!
Geamurile!
Nu-mi vine să cred.
Doamne!
- Nu pornește! - Pornește mașina!
- Haide. - Pornește mașina!
Nu-mi place asta.
Haide!
Ajutor!
Ajutați-mă!
Deschideți ușa!
- Castaño. - Cine?
- Un polițist. - Sunteți bine?
- Da! - Nu!
Nu! Omul ăsta ar putea fi vinovat de crimele de la Casa Apei.
Dră, ești bine?
Ține!
Domnișoară!
- Deschide ușa. - Ce?
- Deschide ușa! - Domnișoară!
Imediat!
- Da? - Margó.
Ne cunoaștem?
- Știam că te găsesc aici. - Da?
Am văzut clar masca, avea o față de demon.
- O mască? - Cu față de demon.
Era îngrozitoare.
O mască cu față de demon, mă auziți?
Toată lumea să caute masca!
Ce vă mai amintiți?
Când eram în mașină,
a spart geamul cu un cuțit enorm.
Nu l-am plăcut niciodată.
Ți-am propus să lucrăm în echipă.
Ți-am dat șansa să fii alături de mine.
Și m-ai trădat.
- Unde e curva? - Cum poți vorbi așa despre victimă?
O cheamă Margó.
Ești noua reprezentantă legală a breslei?
Dacă e nevoie, da.
- Vorbesc serios. - Și eu.
Nu-ți spun unde e până nu-mi garantezi protecția ei.
Despre ce protecție vorbești? Tocmai am arestat vinovatul.
Da, dar având în vedere că ucigașul e polițist, o să înțelegi
că e o chestiune delicată.
Vreau protecție pentru Margó.
Polițiști, ieșiți din cabană. Vreau să rămân singur cu sora mea.
Da, dle. Afară toți!
Toată lumea afară!
Ce vrei?
Să iasă fără să fie văzută și să aibă un loc sigur în care să stea.
E aici? Unde?
Nu-i pot obține un refugiu fără să explic motivul.
„Protejează-i pe cei slabi”, mai știi?
- Eu nu sunt tata. - Știu asta.
Și nici tu nu ești.
Foarte bine.
Dacă nu-i poți face rost de un refugiu...
- Ți-a venit mintea la cap. - ... o ducem acasă.
Poftim?
Nimeni n-o să suspecteze că stă cu mine, până găsești o cale s-o protejezi.
Ce nebunie! Cum s-o pui în casă cu mama?
Domnule!
Am venit cât de repede am putut.
Unde ai fost? Au trecut două ore.
Trebuia să ajungi primul aici.
Da, am avut o problemă cu mașina.
- O problemă? - Da.
Eliberează intrarea și zi-le să caute altundeva în pădure.
Vreau să scot o persoană fără să fie văzută.
- Bravo. - Desigur, dle.
Cabanillas, hai!
Numai până-i găsesc un loc în care să stea.
Ia-ți lucrurile.
- N-ai scos o vorbă... - Vorba multă, sărăcia omului.
- E o ghicitoare? - Nu știu. Tu să-mi spui.
Nu știu ce se întâmplă, dar nu-mi place.
Nici mie.
Știu că nu mă cunoști, Margó, dar eu mă ocup de acest caz.
- Teoretic vorbind... - Și teoretic vorbind.
Deci n-o să permit să pățești nimic.
- Viața m-a învățat să n-am încredere. - Viața e înțeleaptă.
Dar înainte nu ne cunoșteai.
O să-l găsim pe ucigașul fleur-de-lis.
Pe aici. Poftiți.
- Aici o să stea? - Da.
- Așa se pare. - Nu.
- Ce? - Fratele meu vine mai târziu după ea.
Nu știu ce ai în minte,
- ... dar sunt același om. - Ceea ce nu înseamnă nimic.
- Poftim? - Nimic.
Nu vă faceți griji, dle Pablo. N-am dormit de multe ore.
- Asta trebuie să fie, da. - Mulțumesc.
Dacă ai nevoie de ceva, știi unde mă găsești.
Sunt Pablo.
Desigur.
La revedere!
N-am încredere în el.
Era în tren cu noi și a ajuns ultimul la cabană.
Se pare că a avut probleme cu mașina în pădure, asta e tot.
Unde e Margó?
Margó?
- Doamne! - Héctor, este o cerșetoare în casă!
Este o prietenă a drei Marina, de la conservator.
De la Conservatorul regal de muzică al reginei Cristina?
Exact.
Marina! De ce nu mi-ai spus că aduci o prietenă?
Trebuie să mă schimb, iubito. Uită-te cum sunt îmbrăcată!
Scuze pentru înainte, dar când te-am văzut așa...
Intră în joc!
Stați liniștită, e...
Un costum, nu?
Da, e un costum pentru un spectacol pe care-l pregătim.
Acum aveți costume și tot!
Eu sunt mama Marinei, Asunción Biempica.
De ani întregi încerc s-o conving să reia muzica de cameră,
dar așa ceva nu-mi puteam imagina.
Cum te cheamă?
Puri.
- Purificación. - Purificación, ce frumos!
Mamă...
Puri a avut o călătorie lungă
locuiește în Santander de mulți ani, de-asta n-o cunoșteai.
Cred că acum vrea doar să se odihnească în camera ei, nu-i așa?
Înțeleg perfect, dar mâine ești invitata noastră
la petrecerea marchizei.
- Mâine? - Da, ca în fiecare an.
Dacă vreți, puteți anima seara cu un duet.
- Mă scuzați. - Puri, hai să-ți arăt camera.
- Mi-a făcut plăcere. - Și mie, Puri.
E o nebunie.
Dimineață o să-i cer lui Arturo să te ia.
- O să zic că ai avut o urgență... - De ce? Nu înțeleg.
Acum câteva clipe, ziceai că aici e cel mai sigur.
Da, dar nu poți merge la petrecere. Nu știi cum e.
Oamenii vorbesc despre fiecare invitat. O să întrebe de tine.
Sunt mai mult decât obișnuită să mă-nvârt în astfel de cercuri.
Știu cum să mă port.
Ar putea purta una dintre ținutele dv.
Poftim?
Ar fi perfect.
Bine. O să caut ceva ce să porți.
I-am găsit o ținută.
Sper că niciunul dintre invitați n-a fost client la Casa Apei.
Ei ar avea probleme cu soțiile și mamele lor.
Dacă o iei așa...
- Ce faci? - Dnă Asunción, ce căutați aici?
Am crezut că dormiți.
- Cum să dorm? - Eu obișnuiesc s-o fac.
Îmi datorezi o informație despre Marina. Stau ca pe ace de ieri.
- Ce ți-a spus? - Nimic, nu știu nimic.
- De ce-ți atingi urechea? - Trebuie să mi-o tai într-o zi.
- Ai zis că te ocupi. - Așa am făcut. A adus o prietenă
și mâine la prima oră trebuie să merg la spălătorie.
Sau la biserică, pentru că, pentru Dumnezeu...
Spune-mi, ce fel de spectacol pregătesc?
Cine știe?
Ar trebui să știi, Héctor.
Suntem înconjurați de mister!
- Îmi ascunzi ceva? - Eu?
Da, tu! Toată viața ai fost cu ochii în patru, știai tot, iar acum...
O fi din cauza vârstei.
Noapte bună, dnă.
Nu cred că vârsta e de vină.
Noapte bună.
Somn ușor, Héctor.
Nu vreau comentarii pe coridor.
- Pregătește sala de interogatorii. - La ora asta?
Delictele nu se comit între 10.00 și 12.00.
Desigur, dle.
Dacă cineva lasă informația să se scurgă către presă,
veți fi suspendați toți până găsim vinovatul.
L-ați auzit pe dl comisar.
Îl vreau pe Castaño în sala de interogatorii acum!
O fac eu, stați liniștiți.
Domnule?
Ar trebui să te așezi.
Jubilezi, nu-i așa?
Cabanillas, scoate-i cătușele.
Ți-ai petrecut toată viața încercând să scapi de mine,
iar eu îți ofer ocazia pe tavă.
Nu există veste mai proastă pentru secția asta
decât că unul dintre noi poate fi ucigaș.
N-am avut nicio legătură cu crimele de la Casa Apei.
Toată lumea știe că erai client fidel.
Erai în trenul cu care călătorea ucigașul
și ai ajuns primul la cabană după atac.
- Vreo obiecție? - Marina a sosit prima.
Vrei să spui că Marina e criminalul?
Vreau să spun că știam că numai Marina putea găsi ucigașul.
Așa că am urmărit-o.
De ce n-ai ajutat-o când a fost atacată în mașină?
Pentru că le pierdusem urma.
Era noapte, ceață, și nu i-am găsit
până n-am auzit țipetele din cabană.
Mărturisește, Castaño.
De ce ai făcut-o? Mărturisește.
De ce le-ai atacat pe femeile alea?
Dacă ai fi făcut sex cu vreuna dintre ele,
ai înțelege că nu mi-ar trece prin cap să le ating nici cu un deget.
- Ești un mizerabil. - Arturo, calmează-te.
Vorbesc doar despre sex.
Oferirea și primirea plăcerii.
Când a fost ultima dată când ai făcut sex cu femeia ta?
Dacă-ți mai arăți o dată lipsa de respect, o să fac să putrezești la pușcărie,
fie că ești vinovat, fie că nu.
În celulă!
Domnule.
Am terminat pe ziua de azi.
Dacă-mi permiți...
Dle detectiv.
Nu sunt ucigașul fleur-de-lis.
Stai cu ochii pe oamenii din jurul tău.
CRIMELE PRIVIGHETORII
Se poate?
V-ați îmbrăcat singură?
Nu-mi iese din minte Castaño. Dacă e nevinovat?
Omul ăla e atrăgător și seducător, dar e un răufăcător.
- Nu vă mai stoarceți creierii. - Nu. Gândește-te.
E țapul ispășitor perfect.
Castaño era client la Casa Apei și e polițist.
Iar preferințele lui sexuale te-ar putea face să crezi că...
El e criminalul.
Dar nu este.
Gândește-te. Uite.
Castaño dă o petrecere acasă la el și mă invită să fiu Margó.
Dar...
Sunt în viață pentru că, în pădure, unde plănuise să mă ucidă,
mi-a căzut masca și și-a dat seama că nu eram Margó.
Dacă el era ucigașul, mi-ar fi pus masca la loc
și ar fi continuat cu fantezia erotică că sunt Margó.
- Nu e o teorie rea. - N-am nicio îndoială.
Poate că Margó ne-ar putea spune ceva despre toate astea.
Poate.
Să vorbim cu ea!
Și apoi îl interogăm pe Castaño.
Se poate?
- Da. - Bună dimineața!
Bună dimineața.
De ce să iei micul-dejun în mod obișnuit când se poate trăi și altfel?
- V-ați odihnit? - E pentru mine?
Știu că totul e greu pentru tine,
dar, ca să putem găsi ucigașul, trebuie să știm niște lucruri.
- Parcă a fost arestat ieri. - Da, detectivul Castaño e suspect.
Dar eu sunt convinsă că adevăratul ucigaș e încă liber.
Trebuie să știu niște detalii. Trăiați sub amenințare?
Exista vreo problemă la Casa Apei de care ar trebui să știm?
Da, ca să vă putem ajuta, trebuie să știm cum era viața dv.
N-am avut vreo relație personală cu niciunul dintre clienți.
Nici cu celelalte fete.
Și cine era dna Emilia?
Era proprietara de la Casa Apei.
Ne-a luat de pe străzi și ne-a crescut ca pe propriile fiice.
Ne-a transformat în amante unice.
Fiecare avea un anumit talent,
să seducă, să iubească,
să înșele...
Ai putea să ne spui mai multe detalii despre celelalte?
Carmen era cea mai mare. Era acrobată și contorsionistă.
Îi înnebunea pe bărbați.
Ángela...
Era o încântare.
Și era sălbatică în pat.
Manoli era dominatoare.
Iar Julia era frumusețea exotică.
Știa să-și conducă afacerea.
Așa era dna Emilia.
O femeie de afaceri.
Banii erau pe primul plan. Mai presus și decât noi.
Știi că fetele și dna Emilia nu mai sunt...
Și fratele tău...
Ce-i cu fratele meu?
Nici el.
Héctor, nu opri motorul.
Stai pe loc! Cine-i acolo?
Pablo, eu sunt!
Ce m-ai speriat!
Tu m-ai speriat! Ce cauți aici?
Ajută-mă.
- Am venit să-l văd pe Castaño. - Sigur, foarte bine.
Te furișezi fără permisiune, crezând că nu pățești nimic.
Am pățit ceva, mi s-a rupt mâneca.
Ce?
- Trage. - Poftim?
Doar nu crezi că mă duc așa.
Într-adevăr.
Într-adevăr...
L-ați arestat pe Castaño. Ne-am înșelat în legătură cu el.
Ce?
Marina, toate dovezile îl incriminează. Chiar tu i-ai lăsat să-l ia.
Da. Dar apoi mi-am dat seama că nu se potrivește
cu detaliile răpirii mele.
De-asta am venit la tine. Am nevoie să mă ajuți puțin.
Dacă nu,
- ... o să cred că ai ceva de ascuns. - A fost foarte josnic.
N-a fost prea credibilă povestea cu mașina și ai ajuns ultimul la cabană.
Bine. Dar grăbește-te.
- Nu te las singură. - Perfect. Poți să stai de pază.
- Celulele sunt la stânga. - Am crescut aici.
Ai zece minute.
- Nici nu-mi trebuie mai mult. - Mă uit să nu vină nimeni.
Vezi ce idee bună?
Ești conștientă că-mi risc slujba pentru tine din nou?
Ce-ar fi viața fără puțin pericol?
Ce teatrală ești!
În capăt.
Liniște!
Ești destul de inteligentă să-ți dai seama că ai făcut o greșeală.
Așa e.
Și ai venit să mă ajuți.
Am venit să-mi spui adevărul.
Haide, Castaño.
Dacă vine cineva, va trebui să plec.
Și vei fi pierdut singura ocazie de a ieși de-aici.
Vreau o țigară.
- Acum? - Da.
Lasă-mă o clipă.
- Ce? - Țigările tale.
- Țigările mele? - Dă-mi țigările tale!
- Ale mele? - Nici măcar nu le fumezi.
- De ce? - Îmi dai odată? E important!
Vorbește mai încet, te rog!
Castaño vrea o țigară.
Castaño?
O țigară pentru Castaño.
- Haide! - Bine.
- Poftim. - Mulțumesc.
Să se bucure de ea. Cu plăcere.
Mulțumesc.
Din ce an e asta?
Ca să te pot scoate de aici, trebuie să-mi spui tot ce știi.
O să-ți completez investigația.
Ai vorbit ca o adevărată Quiroga.
N-am lucrat cu tatăl tău, dar am lucrat cu bunicul tău.
Mi-a fost îndrumător la academie.
Bunicul meu?
Mi-a fost ca un tată.
Dar apoi totul s-a complicat.
La ce te referi?
O să mă scoți de-aici?
Adevărul e că nu știu cum s-o fac.
Unde e Margó?
E cu mine. Stai liniștit, nu e-n pericol.
Margó este întotdeauna în pericol, și, dacă e cu tine, amândouă sunteți.
Atunci spune-mi cum pot continua cu investigația.
Unei femei de la Casa Apei nu-i cunoștea nimeni adevărata identitate.
Căutam informații despre ea.
- Despre cine vorbești? - Manoli.
Familia ei locuiește în Meira.
Nici să nu te gândești să mergi singură. E un loc periculos.
Sora ei este singura care ne poate ajuta acum.
Marina!
Nimeni nu e cine pare în secția asta.
Fii foarte atentă la ce se întâmplă în jur.
Marina.
Trebuie să plecăm.
Nimeni.
Să mergem, te rog!
- Ce-a spus? - Că nimeni nu e cine pare.
Ce revelație! Ce detalii ai?
E Arturo! Vino aici. E Arturo.
- Nu sunt ei. - Și unde sunt?
Intră aici. Intră!
- E un dulap! - Nu avem de ales!
Dle comisar, zic că vorbea cu cineva.
De ce nu mi s-a spus imediat?
Îmi pare rău, dle comisar, doar ce-am fost informat.
Să mergem!
Mulțumesc.
Totul e în regulă?
- Mergem la Meira. - Poftim?
Spune-mi că n-ai dus la curățătorie hainele lui Margó.
Vorbesc serios. Cred că fratele meu protejează pe cineva.
E o acuzație foarte gravă.
A fost promovat oare în schimbul tăcerii sale?
Dv. și fratele dv. proveniți dintr-o familie de comisari de poliție.
- Nu e ceva ciudat ca dl Arturo... - Nu putem fi orbiți de asta.
Și de ce vă gândiți la asta chiar acum?
Trebuie să ne îndoim de tot ce în jur. Asta mi-a spus Castaño.
Știu că s-a referit la ceva concret. Și acel „ceva” ar putea fi oricine.
- Parcă am planificat asta. - Da.
Până și pantofii îmi vin.
Sunt puțin vechi.
Da, nu sunt nici prea comozi.
Acolo trebuie să fie.
Nu uita! Manoli era o prietenă din copilărie, iar tu ești unchiul meu.
Bună ziua! O căutăm pe sora lui Manoli.
Paco!
Bună ziua.
Ce căutați aici?
Eu sunt Paquita, iar el este unchiul meu, Bartolo.
Cu ani în urmă, am locuit în Meira
și eram prietenă cu Manoli.
Nu-mi amintesc să te fi văzut.
Nici pe tine, nici pe Bartolo.
Ne-am putea întoarce într-un moment mai...
Vrem să aflăm cine e vinovat de moartea lui Manoli.
Și avem nevoie de colaborarea dv.
Aici nu găsești nicio colaborare.
Știu că aveați o relație complicată, dar moartea unei fiice...
- Cine te crezi? - Păi...
Manoli a primit ce-a meritat.
A pătat numele familiei lucrând în acel bordel pentru bogătași.
- Nu... - Omoar-o!
Ce?
M-ai auzit! Rupe-i gâtul!
Nu pot, dră! Nu pot.
Oricine ar fi fost de aici ar fi ucis găina cu o mușcătură.
Cine naiba sunteți? Și de ce ați venit?
Sincer, vrem doar să-l găsim pe ucigașul lui Manoli. E adevărat.
Valea de-aici! Valea.
- Valea de-aici! - Da. Să mergem!
Era să fim omorâți.
Nu mai putem merge în locuri periculoase.
Nu putem merge prin lume ca niște cuceritori.
E vorba de un criminal,
- ... totul în jurul lui e periculos! - Urmează-mă! Pe-aici.
- Ce? - Nu știu.
Vă aștept aici.
Ia asta.
Eu sunt Rai, sora lui Manoli.
Am primit scrisoarea cu câteva zile înainte să moară.
Eram singura care păstrase legătura cu ea. L-ai văzut pe tatăl meu.
Vreau să se facă dreptate.
„Dragă Rai, vin să te scot de-acolo.
„Am descoperit identitatea unui mare client
„și, cu banii primiți de la el ca să tac,
„putem începe o nouă viață împreună.”
Nu merita să moară așa.
Mulțumesc, Rai.
- Aveți grijă la cap. - Vino!
Un șantaj! A omorât-o din cauza unui șantaj.
Cred că mai avem ceva.
Un nou indiciu.
MANOLI CORTAI - STR. TOLEDO, NR. 75
Într-o viață anterioară ai fost un mare polițist.
- Păcat că nu-mi amintesc de ea. - Hai, n-avem timp de pierdut!
Aveți grijă, ar putea fi cineva aici.
O să spunem că am greșit casa.
- Uite. - Manoli locuia aici cu altcineva.
Dacă am găsi o fotografie...
„Plângea în brațele mele îmbrăcată în negru.
„I se auzeau bătăile inimii.
„Buclele ei șatene îi acopereau ceafa.
„Tremura de frică și dragoste.”
Doamne!
Héctor! Vino să te uiți la asta!
Mon Dieu!
Ce dezastru!
Uitați-vă aici, dră! Uitați-vă!
Pare o urmă de picior. Cineva a călcat în sânge proaspăt.
Stai așa.
Ați văzut detaliile tălpii?
- Pare urma unei femei. - Puneți piciorul deasupra.
Margó!
Margó a fost aici în ziua în care Manoli a fost ucisă!
Ne-a mințit!
Mon Dieu!
- Marchiza! - Suntem terminați.
Mai vedem. Bună seara!
Bună!
Bine ați venit!
Mă bucur să vă văd!
Bun-venit! Salut!
Bună, bună seara!
- Bună! - Marchiză, felicitări!
Mamă.
- Marina Quiroga... - Marina, cum...
Ești foarte schimbată.
Da, s-a îmbrăcat pentru spectacol.
- Pentru spectacol? - Da.
Și Puri?
- Exact, unde e Puri? - Unde e Puri?
Îți place să cânți?
Mi se pare util pentru astfel de evenimente.
Mă scuzați, mă duc s-o caut pe prietena mea.
Marina!
Te rog, Héctor, spune-i să se schimbe!
Desigur.
Așteptați. Ar trebui să vă schimbați.
Suntem în misiune, nu la opera din Viena.
Uite-o!
E cu Roberto Louzán López de Zúñiga.
- Puri. Scuzați-mă. - Marina.
Să ți-l prezint...
- De ce porți hainele mele? - Ducele de Sotomayor.
- Dră Marina. Ce mult timp a trecut! - Și ce întâlnire scurtă!
- Putem vorbi puțin singure? - Dar mă bucuram de...
Am fost pe strada Toledo, numărul 75,
- ... cred că e momentul... - Mă scuzați,
trebuie să merg puțin la baie. Scuze.
- Marina... - Marg...
Mai știi petrecerea de anul trecut?
- Vorbim mai târziu, mulțumesc. - Marina!
Scuzați-ne.
Pardon!
Faceți loc! Scuze!
- Lăsați-mă să trec. Scuze! - Pardon!
Lăsați-mă să trec. Pardon.
- Scuze! - Mă scuzați!
- Pardon! - Pardon!
Nimeni să nu miște! Poliția!
Cerșetoarea aia are un pistol!
Lasă-mă!
Ce fel de spectacol e ăsta, Marina? Unde e Marina?
Dă-i drumul!
- Ce frumos! - Uite ce frumos!
Uite-o pe Margó!
În bucătărie!
Cât îmi place!
Margó! Nu face vreo prostie!
Aruncă arma, altfel o omor.
Bine.
Uite.
Gata.
Lasă-mă să plec și n-o să pățească nimic.
Ascultă-mă. Tu n-o să pățești nimic dacă ne spui de ce fugi.
Ce legătură ai cu moartea lui Manoli?
Încercăm doar să te ajutăm.
Ți-am dovedit că suntem de partea ta.
De ce ne-ai mințit? De ce ai fost acolo?
Te rog, ai încredere în noi.
Suntem tot ce ai.
Margó...
Am ucis-o pe dragostea vieții mele.
Eu și Manoli ne iubeam.
În secret.
Dar Manoli voia să fie liberă.
Zicea că în America totul era posibil.
Nu știu cine era omul pe care voia să-l șantajeze.
Dar știu că a descoperit identitatea unui client
și că îi cerea bani în schimbul tăcerii ei.
Au stabilit să se întâlnească la ora 19.00 acasă la noi.
Eu trebuia să aștept pe banca din fața casei,
în caz că-mi dădea un semnal.
Asta ar fi însemnat că ceva mergea prost
și ar fi trebuit să merg s-o ajut.
Dar nu m-am dus pentru că...
Dna Emilia a dat peste mine exact când îmi făceam bagajele.
Când am ajuns acasă,
era întinsă pe podea,
într-o baltă de sânge.
Eu am omorât-o.
Am lăsat-o singură.
A fost vina mea. Eu am omorât-o.
Dragostea mea...
Stai liniștită. N-o să ți se întâmple nimic.
Mă ocup eu de tot.
Poate ar fi mai bine să stea departe de poliție.
Mă ocup eu.
Am fost lovit atât de rău, că am căzut pe scări.
Mi-a fost smuls colierul de perle.
A fost contesa de Fefiñanes. Notează, dle polițist!
Pledez vinovată pentru ce s-a întâmplat. Arestați-mă, dle detectiv.
Dră Quiroga.
Încetează să spui asta, altfel trebuie să te rețin.
Asta ar trebui să faci.
Știi că imaginația mea se poate întoarce împotriva mea.
Îi puteți anunța pe ceilalți că ați găsit deja făptașul.
Și scoateți polițiștii din casa mea.
N-aș vrea să deranjez și mai mult viața mamei mele.
Bine.
Poftim.
O să-mi anunț colegii. Așteaptă-mă în prima mașină.
Pablo!
Să mergem!
O CHESTIUNE PERSONALĂ EPISODUL 6: ULTIMA FATĂ
Subtitrarea: Iulia Rolle
Redactor: Robert Ciubotaru