Dette er den sjette nyhedsrapport fra BBC.
Men lyt først til nogle personlige beskeder.
"Lykken kommer, når man ikke søger den."
"Lykkelig er han, der som Ulysses tager på en lang rejse."
Fra Marie-Thérèse til Marie-Louise:
"En ven vil komme i aften."
Hallo?
Det er Gravier. Forstyrrer jeg?
Slet ikke, men jeg er i metroen.
Hvis jeg forsvinder... Hallo?
Det pikhoved har ikke signal.
Du ville tale med mig?
Du lod Bisson gå med ure til 120.000 euro?
Han sagde, at hans klienter ikke kunne rejse.
-Sikke en idiot. -Han er sød.
Sikkert.
Han havde grund til at advare dig.
Han har et firma og betaler dig for at sælge ure.
Så sælg de skide ure.
Jeg har sagt det før. Du kan ikke miste det her job.
Vi har lige bedt om et lån til at købe det her sted, husker du?
Så skønt er her ikke.
Så det er elendigt og ikke engang vores.
Her.
Jeg siger dig, at hvis du mister dit job,
og vi ikke får lånet,
så får du tæsk.
Sådan.
-Må jeg? -Ja, værsgo.
Rejser du til Bulgarien i morgen?
Ja.
Det er min favorit. Moser fra 1948.
Et handelsur.
Faktisk bar Henry Kissinger det,
Richard Nixons rådgiver.
Det siger jeg, men jeg ved ikke, hvem han er.
Henry Kissinger.
I er sørme mange.
Sæt dig ned, oberst.
Selvfølgelig.
Jeg kom ikke for at stå op.
Endnu en elendig dag brugt på endeløse diskussioner
med de dagdrivere.
-Denne nation falder fra hinanden. -Den har brug for dig.
-Så længe du er her... -Jeg er sulten.
Det hele er her.
Sådan.
-Må jeg sove hos dig i aften? -Ligner det, at jeg er på ferie?
Generalstaben mødes på Hotel Meudon i aften.
Jeg kan slappe af i 20 minutter.
Ret tungt.
Ja, gult guld, 18 karat, ret heftigt.
Det er et Cartier Tank.
Hvor blev han af?
Kallunet er lækkert.
Drik ikke for hurtigt, det er en Cahors. Det kan vælte dig omkuld.
Nå, før det slår mig ud...
Tjek under bordet, om jeg sover.
Ja, oberst.
Hvor er det?
-Hvad? -Uret?
Hvilket ur?
Gør ikke det her. Det er ikke pænt.
Det er godt, Françoise.
Giv det tilbage...
Vil du slå mig?
Jeg råber.
Det ville jeg ikke gøre.
Denne lille vin er ret stærk.
En lille Malbec.
Tys, fortsæt. Kom nu.
Hjælp mig!
-Stop! -Du er der næsten, oberst.
Stop det, kælling!
Stop!
-Ring efter en ambulance! -Pis.
Okay?
-Dør han? -Jeg ved det ikke endnu.
-For- og efternavn? -Ingen anelse.
-Kender du ham ikke? -Jeg har kendt ham i 25 år.
-Uden at kende hans navn? -Han har mange.
-Han er officer. -Nej, han er en gammel hore.
-Hr. Bisson? -Ja.
-Sæt Dem. -Tak.
Okay...
Hvad?
Nej, jeg troede bare, at...
At jeg var ældre?
Nej, det er ikke det. Jeg vidste ikke, at "doktor" ville være...
En kvinde?
Når man hører "doktor", så...
Er De skuffet?
Nej, ikke skuffet.
-Har De et problem med kvinder? -Nej.
Jeg taler bare ikke med dem, men...
I hvert fald ikke ofte.
Okay.
Før vi taler om overfaldet, så fortæl mig om Dem selv.
Hvordan går det?
Jeg har det fint...
-Hvor længe har De været gift? -I treogtyve år.
-Næsten 24. -Okay.
Går ægteskabet godt?
Ja, vi havde sex
for nylig.
Nej, ikke det. Det andet.
Jeg kan høre dig...
Alt for meget.
Din vejrtrækning larmer for meget.
Jeg kan stadig høre det.
Alphonse, du er min ædelsten.
Se på mig.
Jeg elsker dig, skat.
-Har I børn? -Nej.
Vi mødtes, da vi var unge.
Min kone er meget energisk.
Eftersom vi har de samme hobbyer...
Hvilke hobbyer?
Kom nu! Hårdere, kom nu!
-Kom nu! -Vent.
Kom nu, slå.
Kom nu! Gør jeg dig vred?
Hun motiverer mig i mit arbejde og i sport
til at nå mine mål.
Jeg har brug for struktur.
Jeg manglede autoritetspersoner, da jeg var barn.
Da...
Da min mor rejste, opfostrede min far mig.
Han var altid meget...
Ja?
Jeg er nødt til at gå. Min mand er der snart.
Luk den skide dør! Hvor mange gange skal jeg sige det?
Ja?
Distraheret.
Hvordan er Deres forhold til ham?
Vi ses ikke længere.
-Gør det ondt her? -Nej.
-Og nu? -Nej.
Prøv at løfte benet.
-Det kan jeg ikke. -Prøv igen, hr. Bisson.
Jeg prøver virkelig.
Det er normalt.
Lammelsen er et resultat af anfaldet. Det vil tage tid.
Hvornår kan jeg være seksuelt aktiv igen?
Undskyld mig?
-Du hørte mig. -Du har lige haft et hjerteanfald.
Et forbigående iskæmisk anfald kan være tegn på et slagtilfælde.
Det her gælder dit liv.
Og sildenafilcitrat er sandsynligvis skyld i dine helbredsproblemer.
Hvad er det?
Du sagde, du tog Viagra.
Hvor ofte tager du det?
-Ofte. -Som er...
Hver dag.
Hver dag?
Hvorfor gør du det?
Hvorfor tror du? Ikke for at spille bridge.
Har du samleje dagligt?
Ja. Har du nogensinde sex?
Ja, men ikke hver dag.
Det er dit problem.
Dit problem er, at det slår dig ihjel.
Hvor gammel er du?
Jeg dømmer dig ikke.
-Jeg taler til dig som din læge. -Okay.
-Vi ses i morgen. -Fint.
-Alphonse? -Godt at se dig.
-Hvordan går det? -Godt.
Okay, kom ind.
Passer det dårligt?
Slet ikke. Sæt dig ned.
Jeg er glad for at være her. Jeg blev skør derhjemme.
-Arret heler flot. -Det var ingenting.
Hvordan gik det hos terapeuten?
Hun var en kvinde.
Du ved sikkert allerede, hvad jeg vil fortælle dig.
Nej.
Slå, kom nu!
For fanden, du reagerer ikke, kom nu!
Kom nu!
Er du okay?
-Hej. -Hej.
-Allerede hjemme? -Jeg blev tidligt færdig.
Hvad fanden? Onsdag er min maddag.
-Nu hvor jeg var hjemme... -Lav nu ikke rod i tingene.
Tidsplanen er kompliceret nok.
Undskyld.
Du skal ikke undskylde.
Selvfølgelig er det pænt af dig.
Og nu ligner jeg en, der er utaknemmelig og altid brokker sig.
Du opfører dig irriterende. Det er ikke i orden.
Undskyld.
Jeg har købt flere forbindinger.
Du kan gå i bad med dem på. De er vandfaste.
Hvis Deres kone var her,
hvad ville hun så sige om Dem?
Om mig?
Han er sød.
Han er sød og anstændig.
Jeg elsker ham.
Da jeg mødte ham,
var jeg lige kommet ud af et forhold med en narrøv.
Han hed Mikaël.
Han tog ud hver aften.
Drak, sniffede kokain...
Og fordi jeg var vild med ham, begyndte jeg også at rode med de ting.
Indtil jeg fandt ud af, at han havde været mig utro hele tiden.
Det gjorde mig syg. Bogstaveligt talt.
Og jeg tænkte:
"Aldrig igen.
Aldrig mere en fyr som ham. Aldrig nogensinde..."
Aldrig elske igen?
Hvad ville hun sige?
Tja.
At jeg er en sød fyr.
Ja?
Hvor?
Okay.
Hvad?
Det er Jacques.
Hvad vil han?
Du elsker virkelig at lide.
Den fyr har forgiftet din hjerne.
Går du tilbage til ham?
-Jeg mangler svar. -Han giver dem ikke.
NEUROLOGI
Han ødelægger dig, og så hænger jeg på dig.
Der er du.
Hvad skete der?
Ingenting.
Hvad med Dem?
Det er ikke ingenting.
Det håber jeg.
-Hr. Du sagde... -Kald mig ikke "hr."
Er du ved at dø?
Ja.
Måske ikke nu, men... Jeg er ikke færdig.
Der er 60% risiko for, at jeg dør af et hjerteanfald
med min livsstil.
Det siger du ikke.
Jeg kan ikke gå.
Fantastisk, ikke?
-Jeg kan ikke blive stiv. -Godt.
Jeg vil gerne hjem.
Selv hvis jeg dør af det,
så vil jeg hellere være hjemme.
-Okay... -Jeg har brug for dig.
Jeg har brug for dig.
-Jeg må ikke rejse uden en værge. -En af dine kvinder?
-Ikke i denne tilstand. -Find dig i det.
Alphonse! Jeg er din far!
-Ikke hvad jeg ville kalde en far. -Jeg ved det.
Jeg er klar til at tale om det
og fortælle dig ting, der kan ændre på dit fordømmende blik.
Lad os tale om det hele, men ikke her!
Se på mig.
Se på mig, sagde jeg.
Jeg er en gammel mand.
Alene, døende
og sengeliggende.
Livet hævnede sig på mig.
Tror du ikke?
Vær sød at sidde ned.
Intet har ændret sig.
Vil du ryge?
Nej, jeg vil bare dufte til det.
Sådan.
Pis.
Det er underligt.
Hvad?
At være her i stuen.
Du råbte af mig, hvis jeg kom herind.
-Jeg beskyttede dig. -Jeg skulle have været på kostskole,
mens du levede som et svin. Det skete ikke.
Jeg hadede det her liv. Det gør jeg stadig.
Hvordan betalte du husleje? Du tilbragte dagen i sengen.
-Ikke underligt, at hun rejste. -Tal ikke om hende.
Det er derfor, jeg er her. Fortæl om hende.
-Jeg har intet at sige. -Kom nu!
-Fortæl mig om min mor. -Vent.
-Har du brug for hjælp? -Nej. Her.
Hør nu på mig.
Jeg levede det liv, fordi hun rejste.
Det liv betalte i øvrigt for det her sted,
dine ferier, dit forbandede elektriske tog
og den privatskole, hvor du dumpede.
Det betød, at du voksede op her i kvarteret
og gik på en bedre skole, end jeg gjorde,
så du ikke skulle ende som mig.
De kvinder, du har set skævt til i årtier,
var ikke elskerinder, som du tror.
Hvad var de?
Kunder.
De betalte mig for det.
Jeg er nødt til at se dig snart igen.
Og tale med min bankrådgiver.
Vi ses snart, Mister Love.
Jeg solgte mig selv. Der har du det.
Hvad solgte du?
Det her.
Du talte aldrig om det.
Du var seks et halvt.
Hvad ville du have sagt i skolen? "Fars job: Hore?"
Er det sæd?
Ja.
Hallo? Ja?
Godaften. Det er Adèle.
-Hvordan har du det? -Godt.
Kan vi ses?
Beklager. Jeg er på ferie i øjeblikket.
Virkelig? Hvor længe?
Et par uger.
Ring til mig, når du er tilbage.
Hav det godt.
Gør du det stadig?
Ikke så meget som før,
men jeg har stadig et par kunder.
Vi blev gamle sammen. Du kender nogle af dem.
Men hvordan kan du...
Jeg tager vitaminer.
Når de ikke virker, kompenserer jeg med ord,
-med mine fingre... -Ja.
-Undskyld. -Javel.
Undskyld.
Okay...
Okay, jeg går.
-Vent. -Hvad?
Jeg ville gerne se dig af og til.
Det ville jeg elske.
Du behøver ikke at tale, hvis du ikke vil.
Jeg vil bare se på dig.
Du!
Kan du købe ind for mig?
Hvem der?
-Hvem er det? -Det er mig.
-Hvem? -Mig, bedstemor. Åbn.
-Jeg sagde, du ikke skulle komme igen. -Åbn så den dør!
-Jeg vil bare snakke. -Vi snakker med advokaten.
Gå, eller jeg ringer til politiet.
Ville du gøre det?
Selvfølgelig.
Kom nu, bedstemor. Åbn døren.
-Det er din lille Louis. -Gå din vej!
Jacques, skat,
jeg ved nu, at det at være kone og mor
ikke er et liv for mig.
Led ikke efter mig. Det ville være forgæves.
Jeg har mødt en,
og vi rejser væk.
Pas godt på Alphonse.
Jeg ved, at du bliver en god far,
og at du finder de rigtige ord
til at forklare mit fravær.
Måske vil han en dag forstå, at jeg ikke kunne tage mig af jer begge.
Jeg kan ikke ofre mit liv som kvinde
for at stryge skjorter
og skifte bleer.
Jeg håber, I får et godt liv.
Jeg elsker jer meget højt.
Laura.
Okay, jeg ringer tilbage. Tak.
Du har ret. Det er derfor, vi er her.
Selvfølgelig. Hvilken tid passer dig?
Klokken 18.
Og blomster, ikke noget problem.
Hr. Bisson?
-Ja? -Kom indenfor.
Er De mest interesseret i salg eller værdiansættelse?
Begge dele ville faktisk passe mig godt.
-Hvor længe har De arbejdet med ure? -I femten år.
De er ikke helt ung længere.
Nej, jeg bliver mindre og mindre ung.
-Er De ekspert? -Jeg kender ure godt.
Og De mister dem også.
-Ja. -De blev fyret for en grov forseelse.
Jeg kender Chrono Time Square. Bruno er min ven.
Må jeg spørge, hvad der skete?
Gav hr. Narcy Dem dokumenterne?
Ja, jeg har fået det hele.
-Værsgo at sidde ned. -Tak.
Jeg tror, at mappen er opdateret.
Jeg må sige,
at vi håber så meget på at få det lån,
at hr. Narcys afgang er ret foruroligende.
Jeg er ked af at virke foruroligende.
-Hej. -Hej.
-Jeg er sent på den. -Kun lidt.
Jeg måtte cykle. Der er et problem...
Sikkert.
Det er fru Gémier, som afløser hr. Narcy.
Virkelig?
-Han er gået på pension. -Jaså.
Bare rolig. Jeg har fået mappen,
og jeg sørger for, at vi får lukket aftalen.
Hvis I vil det.
Selvfølgelig, mere end nogensinde.
Har du dokumenterne?
-Ja? -Skattevurdering, ansættelseskontrakt...
-Jeg har det hele. -Lønsedler?
Så...
-Pis! -Det er fint.
-Alt er fint. -Her.
Tak.
Okay.
Det ser ud til, at vi har en god rente
med en månedlig betaling på 1.650 euro.
Er det korrekt?
Over 26 år.
Okay?
Perfekt. Vi ses snart.
Okay, tak.
I siger bare til, hvis I mangler noget.
-Jeg har Deres nummer. -Godt.
-Hr. Bisson. -Farvel, tak.
Farvel.
Er du bange for hende? Slår hun dig?
Nej.
Du sagde, du var bange for hende.
Hør... Her.
Købte du den hos Briselaine?
Hvad er Briselaine?
Den libanesiske på hjørnet. Den er god.
Kan du ikke lide den her?
Det er tørt.
-Du har ikke smagt det. -Jeg kan se det.
-Hør... -Lad det være, jeg skal alligevel spise.
Gav hun dig de mærker? Du kan tale med mig...
Stop. Det passer ikke.
Jo, det gør.
Jeg er sikker på, at hun slår dig.
Jeg så hende to gange, og jeg ryster stadig...
-Hun var meget uhøflig over for mig. -Med god grund.
-Hvad? -Hvad?
Du kom til brylluppet med en beruset kvinde, der bagte på hendes far.
-Nå ja! -Ja.
Jacqueline.
Hun var en fulderik, men stinkende rig.
Og sjov.
Jeg holdt på hende i et halvt år.
Vi drak os fulde, og så faldt hun i søvn uden noget...
Okay...
Hvor længe har hun slået dig?
Hun har aldrig rørt mig, okay?
-Hvorfor er du så bange? -Hun skræmmer mig ikke fysisk.
Jeg frygter at skuffe hende.
Derfor har jeg ikke sagt noget. Jeg er nødt til at få et job.
Du er ikke 25 længere.
Og du har ikke en masse certifikater.
Jeg kender det.
Da din mor rejste, dummede jeg mig og blev fyret.
Jeg ved, hvordan det er at søge job som 45-årig.
Selv dengang var det hårdt...
Jeg er glad for at se dig.
Hvad kan jeg sige?
Dit udseende trænger til en opgradering.
Er det trendy at ikke have nogen stil?
I min branche er det afgørende.
Hvad er der galt med mig?
Ingenting.
Hverken ung eller gammel. Du er intet.
Hvad tænker du på?
-Ingenting. -Se selv.
Okay, kom nu.
-Nej, lad være. -Hvad mener du?
Det er en Chazelles, vær ikke snerpet.
-Her. -Jeg drikker op og går.
-Lad mig tale færdig. -Nej.
Jeg kan hjælpe dig med samtalerne.
Virkelig? Hvordan?
Udseende er vigtigt.
Jeg har set på for mange dovne mænd.
Ægtemænd under tøflen, vanvittige sønner.
Man må føre sig frem, klæde sig pænt, tale godt.
Jeg siger altid: "Har du intet at sige, så virk hævet over det."
Hellere det end at vrøvle.
Ja. Hvad hjalp det dig?
Bare sidste år
tjente jeg 8.000 euro om måneden.
Nogle gange 12.000.
Med en halv erektion.
Det handler ikke om at være hård.
Men om historien.
Jeg arbejder for kvinder, som har deres egen verden, og mit job
er at træde i karakter og så trænge ind i kvinden.
Ja, Agnès?
Nej, undskyld. Jeg er på ferie.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Øjeblik.
Hvad tænker du på?
Ingenting.
Vi må se vores dæmoner i øjnene.
At tilgive er at blive voksen.
Du har lukket mange døre.
Det er ulovligt at gøre dit barnebarn arveløs.
-Må jeg ryge? -Nej, beklager.
Godt.
Dit barnebarn er din eneste arving,
-eftersom han er... -Jeg vil ikke give ham en øre.
Og når jeg siger det,
mener jeg ikke engang hætten på Gérards Montblanc-pen.
-Jeg forstår... -Han er en lus.
Sidste gang han kom... brugte jeg dage på at lede efter
en lighter, smykker, et askebæger. Han er junkie.
Han venter på, at jeg dør.
Under optegnelsen efter din mands død
blev flere genstande nævnt, juridisk...
Så spenderer jeg det hele.
-Hvad mener du? -Ja.
Hvis jeg ikke kan donere det og beslutte, hvor mine penge skal hen,
så bruger jeg dem.
Men du må sørge for at have nok til resten af livet.
-Jeg er ligeglad. -Nej, frue...
Ja!
Jeg vil hellere dø hjemløs end at se ham med mine penge.
Nej, det er godt, at han vil have mig med til mødet.
Hvad vil de?
Tja, jeg landede nogle gode salg,
og de vil vise mig deres strategi.
Okay, fortæl mig om det senere.
Jeg er nødt til at gå.
Jeg ringer senere. Vent ikke på mig.
Jeg er glad på dine vegne. Elsker dig.
Tak. Elsker dig.
NATACHA GÉMIER REVISOR
Kun én gang.
Jeg gør det kun én gang.
-Jeg mangler penge. -Okay.
Buk dig ned, jeg skal ordne dit slips.
-En generation af idioter. -Jeg bærer aldrig slips.
Du er en idiot.
Kvinden, du skal møde, kan lide mænd.
-Sådan. -Et slips gør ingen forskel.
Klap i.
I den her situation gør det.
Okay.
Ret ryggen.
Mere. Du ser undskyldende ud.
Se ikke bange ud. Vær stolt.
-Jeg ser latterlig ud. -Det gjorde du for 20 minutter siden.
Tag dem her på. De passer til karakteren.
-Jeg kan ikke se med dem på. -Godt, hun er ikke model.
Gå ud på toilettet.
-Hvad vil du have? -En kam og noget gel.
Den grønne krukke på hylden.
Og barber dig, for helvede!
-Og det er okay, at det ikke er dig? -Måske vil hun foretrække det.
Hør på mig.
Hun holder af poesi.
"Clair de lune," for eksempel.
Kender du Victor Hugo?
-Lidt. -Du må lære noget.
Til i aften?
Jeg giver dig en hurtig lektion.
Hendes navn er Adèle, ligesom hans datter.
Hans datter?
Adèle Hugo, Victor Hugos datter.
Pigen, der begik selvmord, galningen.
Adèle elsker allermest
de digte, han skrev,
efter hans anden datter døde, Léopoldine.
Hun druknede. Er du med?
Okay.
Hent mig den lille læderindbundne bog der.
Med det orange omslag.
-Den her? -Nej, bag dig.
-Der? -Ja, den der.
-Bliv der. -Hvorfor?
Buk dig ned.
Kom her, jeg kan ikke se.
-Så sig: "Kom her." -Okay.
Buk dig ned.
Mere.
Du taber dit hår.
-Ja. -Det har du ikke fra mig.
Det har du bestemt ikke fra mig. Jeg må pudre dig.
-Hvad? Er du sindssyg? -Nej.
Jeg er omhyggelig og professionel. Hun er nødt til at få noget for pengene.
-Hvor meget er det? -Otte hundrede.
-Otte hundrede? -Ja.
Otte hundrede...
Og hvis jeg ikke kan?
Hvad mener du?
Hvis jeg ikke kan...
Jeg ville ikke blive overrasket, du er ikke så gammel. Vent.
-Her. -Hvad er det?
En hjælpende hånd. Tag to.
Hav en god aften.
Lad mig se dit smil.
Nej, bedre. Du ser anspændt ud.
Smil ikke som en idiot.
Et smart smil, lidt drilagtigt, mellem tænderne.
Smil med dine læber og med dine øjne.
Knib øjnene sammen.
Ikke dårligt. Lidt skummelt, men bedre.
Ring ikke på, det skræmmer hende.
Kom til tiden og bank to gange.
Så gør hun sin middelklasseting med høj stemme.
Ja? Jeg kommer!
Så er du hjemme, allerede inde i hende.
Du kan høre hende nærme sig.
Du kan næsten lugte parfumen, hun har haft på i 200 år,
for tro mig,
hun er ikke en gymnasiepige.
-Hej. -Godaften.
Undskyld, godaften.
-Kom endelig ind. -Tak.
Skoene af?
-Undskyld mig? -Af hensyn til tæpperne.
De overlever.
Kom nu ind. Du ligner en buddreng.
Er du okay?
Du ser nervøs ud.
Det er jeg ikke.
Jeg troede, du ville være mere...
Fornuftig?
Ja.
Forhåbentlig indser du hurtigt, at jeg ikke er det.
Pis! Jeg tændte ilden, men den er gået ud.
-Kan jeg hjælpe? -Jeg ordner det.
For pokker.
Er det virkelig et Henri Robert?
Det er det ur, Sand gav Chopin.
Viseren stoppede, da han døde.
Det koster en smule.
"En smule"?
-Ja, det er dyrt. -Dyrt, ja.
En gave fra min mand.
Hver gang han var mig utro, gav han mig en gave.
Disse to engle kaldte jeg René og Martine.
Efter René Monory og hans kone, Martine. De knaldede i to år.
Martine, ikke René.
Dette klaver.
Jeg kalder det Ruth.
Ikke et særligt musikalsk navn.
Det er oversætteren, han knaldede på flyet til Prag.
Jeg tjente en formue ved at lade mig træde på.
Det skal nok få det i gang.
Hvad laver du?
Hvad jeg vil.
Tag for dig, Lucien.
Det er en Prunier. Den slår dig ikke ihjel.
Hun vil kalde dig Lucien. Han var hendes underviser i litteratur.
Derfor er hun så besat af Musset, Lamartine og Victor Hugo.
Jeg spiser det rent. Nogle foretrækker det på en kartoffel.
En kartoffel lyder godt.
Brug de rigtige begreber.
Vær ikke pedantisk, men gør dig umage. Vælg dine ord med omhu.
Kan du lide poesi?
-Ja, meget. -Hvilken slags?
Victor Hugo...
Åh, romantikerne.
Kun Victor Hugo.
Altså romantikerne.
Ja.
Nu kritiserer folk hans lyriske stil.
Men sikke et sind.
Imponerende halvvers.
Hvis man giver sig hen, er hans vers som en dans.
Som en vals.
Det er sandt.
Du har ret, det er...
Det er der altid i Hugos værker. Alle hans digte...
Det er ligesom...
Ja, som en dans.
"I morgen ved daggry, i det lyse landskab,
-vil jeg rejse, vil..." -Nej.
Ikke det. Det er hans store hit.
Og du lavede to fejl.
"I det hvide landskab," om vinteren.
-"Lyse" giver ingen mening. -Ja, det er "hvide".
-Kan du lide Victor Hugo? -Ja.
Virkelig meget.
For meget.
-For meget? -Ja.
Undskyld mig.
Der er...
Der er et smukt digt af Victor Hugo,
der efter min mening opsummerer hele oeuvret af...
Victor Hugo.
Det startede sådan her...
"O digter, dine sange, eller hvad du kalder dem,
ville se bedre ud, hvis du tog luften ud af dem.
Skovene kan sukke,
men de har også fløjter.
Det azurblå skinner, når munterheden flår i det.
-Olympen..." -Stop, det giver ingen mening.
Og du har ingen følelser. Du reciterer.
Vi drikker ud, og så må du gå.
At lytte til det er som at elske med en stumtjener.
Hallo?
Sophie! Hvordan går det, skat?
Nej, jeg er alene.
Jeg ser en dårlig film med en dårlig skuespiller.
Film har ændret sig meget. Tænk, at folk betaler for dem i biografen.
Hun er en gammel klient. Du mødte hende, da du var barn.
Dengang havde hun rødt hår og var allerede utroligt elegant.
Ja, skat? Jeg kommer sent hjem.
Stop!
Brigitte inviterer i teatret.
Mariannes humører. Jeg elsker det stykke.
Det gør vi begge.
"Fortvivlede er de, der midt i deres ungdom
overgiver sig til håbløs kærlighed."
Jeg er nødt til at gå.
Du kysser godt.
-Jeg beklager. -Det skal du ikke.
Gør det igen.
Hvis hun kan lide dig og inviterer dig ind i seng,
så fortab dig i hendes blå øjne. De er stadig purunge.
Lucien! Min lille Lucien.
-Sig, at du elsker mig. -Jeg elsker dig højt.
Der er intet smukkere end en kvinde, der giver efter for nydelse.
I mit liv fejlede jeg med alt.
Jeg var elendig i skolen og havde ikke nogen stor karriere.
Jeg har forrådt de fleste venner.
Jeg kunne ikke holde på din mor, jeg var en dårlig far, alt det der.
Hvis jeg troede på Gud, ville jeg frygte Helvede.
Det eneste, jeg har,
og som jeg tager med mig i graven,
er Magalis smil.
Det lyste mine kolde nætter op.
Jeg lytter.
Marie-Claudes ømhed...
Hun dansede problemerne væk,
gjorde sengen paradisisk.
Hun kunne levere hvad som helst...
Løfter, håb, selvmord.
Åh, Marie-Claude...
Adèles charme,
hvert eneste smil et digt.
Hvad er denne bog?
Den smule kultur, jeg besidder, skylder jeg hende.
Det er mig. Jeg købte en masse på markedet.
Esthers ærlighed,
hendes forførende måde at tale rent ud af posen på.
Agnès' udbrud... Hun var en søster, en lærer
og en elskerinde.
Jeg kunne ikke lide...
Jeg følte mig hjemme i hendes kropssprog.
Ring ikke til mig!
Sarahs finurlighed. Hun kunne ikke spille klaver
men drømte om at være Barbara. Jeg lyttede til hende i timevis,
når hun hamrede i tangenterne og troede, hun var Debussy.
Jacques.
Din mors skønhed.
Alphonse sover.
Din mors skønhed,
den drømmer jeg stadig om.
Hendes skønhed indeholdt duften af alle de andre.
Selv dem, der fulgte efter.
Det er magien ved alle disse kvinder,
der gjorde mit liv mindre elendigt.
Hvad hedder du? Dit rigtige navn?
-Alphonse. -Alphonse...
Tekster af: Sidsel Seeberg
Kreativ supervisor Lotte Udsen