Hamarosan a BBC híreivel jelentkezünk,
ám előbb következzék néhány személyes üzenet!
„A türelem rózsát terem.”
„Boldog, ki mint Ulysses, száz szép mérföldet bolygott.”
Ezt Marie-Thérèse küldi Marie-Louise-nak:
„Este meglátogat egy barát.”
Halló?
Gravier vagyok. Rosszkor hívlak?
Nem, de épp a metrón vagyok.
Szakadozik a vonal... Halló?
Nincs térereje a marhának.
Beszélni akart velem?
Odaadtad Bissonnak a 120 000 eurós órákat?
Azt mondta, az ügyfelei nem tudnak bejönni.
-Micsoda barom! -De kedves.
Gondolom.
Jogosan figyelmeztetett.
Cégvezető, téged meg azért fizet, hogy órákat adj el.
Úgyhogy kapcsolj rá!
Hát nem érted? Nem veszítheted el az állásod.
Kölcsönt vettünk fel, hogy megvehessük a lakást, rémlik?
És milyen lepukkant!
Ocsmány, és még csak nem is a miénk.
Nesze!
Esküszöm, ha elveszíted az állásod,
és bukjuk a kölcsönt,
szétrúgom a segged.
Parancsoljon.
-Szabad? -Természetesen.
Holnap utaznak vissza Bulgáriába?
Igen.
Ez a kedvencem. Az 1948-as Moser.
Igazi mestermű.
Tudta, hogy Henry Kissinger hordta,
Richard Nixon tanácsadója?
Ezt csak úgy mondom, de fogalmam sincs, ki ő.
Henry Kissinger.
Maguk aztán sokan vannak!
Foglaljon helyet, ezredes!
Máris, kedves.
Nem álldogálni jöttem.
Ma is egész nap ezekkel a semmirekellőkkel
vitáztam.
-A nemzet széthullik. -Önre van szüksége.
-Amíg ön itt van... -Éhes vagyok.
Minden kész van.
Tessék.
-Összebújhatnánk ma este? -Úgy nézek ki, mint aki nyaral?
A vezérkar ma este a Meudon Hotelban ülésezik.
Húsz percem van lazítani.
Elég nehéz.
Igen, 18 karátos sárgaarany. Van súlya.
Ez egy Cartier Tank.
Hová megy?
A pacal mennyei.
Ne olyan gyorsan, nagyon erős! Ki fogja ütni.
Nos, mielőtt még kiütne...
Nézd meg, hogy áll-e a zászlóm!
Igenis, ezredes.
Hol van?
-Micsoda? -Az óra.
Milyen óra?
Ne csinálják ezt! Nem szép dolog.
Ez az, Françoise!
Adják vissza...
Meg fognak verni?
Ordítani fogok.
A maga helyében nem tenném.
Tényleg elég erős ez a bor.
Mert malbec.
Csitt, folytasd! Rajta!
Segítség!
-Elég! -Mindjárt elmegy, ezredes.
Hagyd abba, ribanc!
Kérem, ne!
-Hívd a mentőket! -A francba!
Oké?
-Meg fog halni? -Még nem tudni.
-Mi a teljes neve? -Nem tudom.
-Nem ismeri? -Huszonöt éve ismerem.
-De nem tudja a nevét? -Több neve is van.
-Katonatiszt, ugye? -Nem. Egy vén prostituált.
-Bisson úr? -Igen.
-Foglaljon helyet! -Köszönöm.
Nos...
Mi az?
Azt hittem, maga...
Idősebb?
Nem. Csak nem tudtam, hogy az orvos...
Nő?
Az „orvos” szót hallva általában...
Csalódott?
Nem vagyok csalódott.
-Problémája van a nőkkel? -Nincsen.
Csak nem szoktam velük beszélgetni...
Legalábbis nem gyakran.
Oké.
Mielőtt rátérnénk a támadásra, meséljen magáról!
Hogy van?
Jól vagyok...
-Mióta házas? -Huszonhárom éve.
-Lassan 24. -Értem.
Jó a házassága?
Igen, szexeltünk is
pár napja.
Ne ezt, a másikat!
Túl hangos vagy...
Túl hangos vagy.
Túl hangos a légzésed.
Még mindig hallom.
Alphonse, te vagy az én kincsem.
Nézz rám!
Szeretlek, drágám.
-Vannak gyerekeik? -Nincsenek.
Fiatalon jöttünk össze.
A feleségem nagyon aktív.
Mivel ugyanazok a hobbijaink...
Például?
Gyerünk! Keményebben, rajta!
-Üss! -Várj!
Gyerünk, üss már!
Na? Felidegesítelek?
Motivál a munkámban és a sportban is,
hogy elérjem a céljaimat.
Rendszerre van szükségem.
Gyerekként... nem volt kire felnéznem.
Miután...
Miután anyám elhagyott, apám nevelt fel.
És apám nagyon...
Igen?
Mennem kell, a férjem hamarosan hazaér.
Csukd be az ajtót! Hányszor kell még elmondanom?
Igen?
Nem volt jelen.
Milyen a kapcsolatuk most?
Nem tartjuk a kapcsolatot.
-Ez fáj? -Nem.
-És ez? -Nem.
Próbálja meg felemelni a lábát!
-Nem megy. -Próbálja meg, Bisson úr!
Próbálom, higgye el!
Ez normális.
A bénulás a szívroham következménye. Idő kell neki.
Mikor élhetek újra szexuális életet?
Hogy mondja?
-Jól hallotta. -Most esett át egy szívrohamon.
Az átmeneti iszkémiás roham a stroke előjele lehet.
Az élete forog kockán.
És valószínűleg a szildenafil-citrát felelős az egészségügyi problémáiért.
Az meg mi?
Állítólag Viagrát szed.
Milyen gyakorisággal?
-Gyakran. -Azaz?
Mindennap.
Mindennap?
Mégis miért?
Mit gondol? Nem azért, hogy bridzsezzek.
Napi rendszerességgel közösül?
Igen. Maga nem szokott?
De, de nem mindennap.
Hát ez a baja.
A maga baja meg az, hogy meg fog halni.
Hány éves?
Nem ítélkezem ön felett.
-Az orvosa vagyok. -Oké.
-Holnap találkozunk. -Rendben.
-Szia, Alphonse! -Jó látni!
-Hogy vagy? -Jól.
Gyere be!
Zavarok?
Dehogy! Foglalj helyet!
Örülök, hogy itt lehetek. Kezdtem megőrülni otthon.
-Szépen gyógyul a sebhely. -Semmiség.
Milyen volt a terápia?
Egy nő tartotta.
Bizonyára tudod már, hogy mit fogok mondani.
Nem.
Üss meg! Gyerünk!
Miért nem reagálsz? Rajta!
Gyerünk!
Jól vagy?
-Szia! -Szia!
-Korán hazaértél. -Végeztem mára.
Ez meg mi? Szerda van, szerdánként én főzök.
-Mivel korán hazaértem... -Ne kavard meg a dolgokat!
Így is elég bonyolult az életünk.
Sajnálom.
Ne kérj bocsánatot!
Csak kedveskedni akartál.
És én vagyok a hálátlan nej, akinek semmi sem jó.
Idegesítő vagy, drágám. Elegem van.
Sajnálom.
Hoztam új kötést.
Fürödhetsz vele, vízálló.
Ha a felesége itt lenne,
mit mondana magáról?
Rólam?
Kedves ember.
Kedves és tisztességes.
Szeretem őt.
Mikor megismertem,
akkor ért véget a kapcsolatom a seggfej exemmel.
Mikaëlnek hívták.
Minden este bulizott.
Ivott, kokózott...
Mivel odáig voltam érte, én is belecsúsztam ezekbe.
Míg meg nem tudtam, hogy egész idő alatt megcsalt.
Rosszul lettem tőle. Szó szerint.
És megfogadtam:
„Soha többé.
„Végeztem az ilyen fickókkal. Végeztem.”
A szerelemmel is végzett?
Mit mondana?
Nem tudom.
Hogy kedves vagyok.
Igen?
Hol?
Oké.
Mi az?
Jacques volt.
Mit akart?
Te mazochista!
Az a fickó megmérgezte az elmédet.
Visszamész hozzá?
-Válaszokat akarok. -Hiába.
NEUROLÓGIA
Tönkre fog tenni, és én pátyolgatlak majd.
Hát itt vagy.
Mi történt?
Semmiség.
Hát itt?
Nem semmiség.
Remélem.
-Úgy tudom, uram... -Ne uramozz!
Meg fogsz halni?
Igen.
Talán nem most, de... Várj, nem fejeztem be!
Jelenleg 60% esélyem van egy halálos szívrohamra,
ha nem változtatok.
Nem lep meg.
Nem tudok járni.
Remek, nem igaz?
-Nem áll fel. -Csodás.
Haza akarok menni.
Ha el is patkolok,
hadd legyek otthon, érted?
-Oké... -Szükségem van rád.
Szükségem van rád.
-Nem mehetek el kísérő nélkül. -Hívd fel valamelyik nődet!
-Nem láthatnak így. -Az a te bajod.
Alphonse! Az apád vagyok!
-Nem neveznélek annak. -Tudom.
Készen állok beszélni róla.
Egyből megváltozna az ítélkező hozzáállásod.
Beszéljünk róla, de ne itt!
Nézz rám!
Azt mondtam, nézz rám!
Megöregedtem.
Egyedül vagyok, haldoklom,
és ágyhoz vagyok kötve.
Végül visszanyalt a fagyi.
Nem gondolod?
Ülj csak le!
Mint látod, semmi nem változott.
Rá fogsz gyújtani?
Nem, csak megszagolom.
Így.
Francba!
Elég fura.
Micsoda?
Ebben a szobában lenni.
Leharaptad a fejem, ha csak betettem a lábam.
-Téged védtelek. -Miért nem küldtél bentlakásos iskolába?
Akkor kedvedre malackodhattál volna.
Utáltam az életem. Most is utálom.
Hogy fizettél lakbért? Egész nap ágyban voltál.
-Nem csoda, hogy elment. -Ne beszélj róla!
Pedig ezért jöttem. Mesélj róla!
-Nincs mit mondanom. -Rajta!
-Mesélj az anyámról! -Várj!
-Segítsek? -Nem kell. Tessék.
Most pedig figyelj ide!
Azért éltem így, mert elhagyott.
Nekem köszönheted, hogy volt tető a fejed felett,
hogy nyaralni járhattál, hogy elektromos vonatot kaptál,
és a magániskolát is, ahonnan kibuktál.
Nekem köszönhetően nőttél fel ezen a környéken,
és jártál jobb iskolába nálam,
hogy ne úgy végezd, mint én.
A nők, akik miatt évtizedekig megvetettél,
nem a szeretőim voltak, mint hiszed.
Hanem?
Ügyfelek.
Fizettek nekem.
Hamarosan találkozunk!
De előbb beszélnem kell a bankárommal.
Hamarosan találkozunk, Mister Love!
Árultam magam. Tessék.
Mit árultál?
Ezt.
Miért nem mondtad soha?
Hat és fél éves voltál.
Mit mondtál volna az iskolában? „Apa foglalkozása: prostituált?”
Ez sperma?
Igen.
Halló? Igen?
Jó estét! Adèle vagyok.
-Hogy vagy? -Remekül.
Találkozhatunk?
Nem, sajnálom. Jelenleg szabadságon vagyok.
Tényleg? Meddig?
Néhány hétig.
Hívj, ha hazaértél!
Rendben, drágám.
Még mindig csinálod?
Már nem vagyok a régi,
de megtartottam néhány ügyfelet.
Együtt öregedtünk meg. Néhányat ismersz is közülük.
De hogy tudod...
Vitaminokat szedek.
Ha nem hatnak, a beszélőkémet vetem be,
-vagy az ujjaimat... -Értem.
-Bocsánat. -Nem baj.
Elnézést.
Oké...
Most megyek.
-Várj! -Mi az?
Jó lenne, ha néha meglátogatnál.
Nagyon örülnék neki.
Nagyon szűkszavú vagy. Csendben is lehetünk, ha akarod.
Csak nézni szeretnélek.
Hé!
Be tudnál ugrani a boltba?
Ki az?
-Ki az? -Én vagyok az.
-Kicsoda? -Én, nagyi. Nyisd ki!
-Nem. Megmondtam, hogy ne gyere többé! -Azt mondtam, nyisd ki!
-Beszélni akarok veled. -Az ügyvédemmel beszélhetsz.
Menj el, vagy hívom a rendőrséget!
Képes lennél kihívni a zsarukat?
Hát persze.
Kérlek, nagyi, nyisd ki!
-A kis Louis vagyok. -Takarodj!
Jacques, drágám,
most már tudom, hogy nekem nem való,
hogy feleség és anya legyek.
Ne is keress, hiábavaló lenne!
Megismertem valakit,
vele szököm meg.
Viseld Alphonse gondját!
Tudom, hogy jó apa leszel,
és tudni fogod majd,
hogy magyarázd meg a hiányomat.
Talán egy nap majd megérti, hogy nem tudtam gondoskodni rólatok.
Nem lehetek olyan nő, akinek az élete
csak ingvasalásból
és pelenkacseréből áll.
Remélem, nagyszerű életed lesz.
Nagyon szeretlek.
Laura.
Rendben, visszahívom. Köszönöm.
Igaza van, uram, ezért vagyunk itt.
Természetesen. Mikor lenne alkalmas?
Este hatkor.
Virággal. Rendben.
Bisson úr?
-Igen? -Jöjjön velem!
Az eladás vagy az értékbecslés érdekli?
Tulajdonképpen mindkettő.
-Mióta dolgozik órákkal? -Tizenöt éve.
Már nem olyan fiatal.
Nem. Minden percben öregszem.
-Szakértőnek tartja magát? -Értek az órákhoz.
De elvesztett már párat.
-Igen. -Kötelességszegés miatt rúgták ki.
Ismerem a Chrono Time Square-t, Bruno a barátom.
Megkérdezhetem, mi történt?
Megkérdezhetem, hogy mi történt?
Narcy úr elküldte a dokumentumokat?
Igen, mindent megkaptam.
-Foglaljon helyet! -Köszönöm.
Az akta naprakész.
Meg kell, hogy mondjam,
nagyon reménykedünk a kölcsönben,
és Narcy úr távozása kissé nyugtalanító.
Sajnálattal hallom, hogy ez nyugtalanítja.
-Jó napot! -Jó napot!
-Elkéstem. -Egy kicsit.
Bringával kellett jönnöm, mert...
Gondolom.
Gémier asszony Narcy úr utódja.
Valóban?
-Mondtam, hogy nyugdíjba megy. -Tényleg.
Ne aggódjanak! Átnéztem az aktát
és gondoskodom róla, hogy megkapják a kölcsönt, Bisson úr.
Ha még mindig szeretnék.
Hát persze, hogy szeretnénk.
Megvannak az iratok?
-Tessék? -Adóbevallás, munkaszerződés...
-Minden megvan. -A bérjegyzékek?
Nos...
-A fenébe! -Semmi baj.
-Minden rendben. -Tessék.
Köszönöm.
Oké.
Ezek alapján kedvező lesz a kamat,
havi 1650 eurós törlesztővel számolva.
Stimmel?
A futamidő 26 év.
Jól hangzik?
Remek. Hamarosan találkozunk!
Oké, köszönjük!
Kérdés esetén nyugodtan keressenek!
-Megvan a száma. -Remek.
-Bisson úr! -Viszlát, köszönjük!
Viszlát!
Félsz tőle? Ver téged?
Nem.
Azt mondtad, félsz tőle.
Nézd... Tessék.
A Briselaine's nevű helyről van?
Mi az a Briselaine's?
A libanoni üzlet a sarkon. Kiváló.
Nem kéred?
Száraz.
-Meg sem kóstoltad. -Anélkül is látom.
-Jól van... -Hagyd, valamit ennem kell!
A feleséged karmolt meg? Nekem elmondhatod...
Elég! Ez nem igaz.
Dehogynem.
Biztos vagyok benne, hogy megüt.
Kétszer találkoztam vele, és kirázott a hideg...
-Nagyon udvariatlan volt velem. -Igaza volt.
-Mert? -Mi az?
Egy ittas nővel állítottál be az esküvőre, aki rámászott az apjára.
-Tényleg! -Igen.
Jacqueline.
Szerette a piát, de tele volt lóvéval.
És szórakoztató volt.
Hat hónapig bírtam mellette.
Berúgtunk, elaludt, így nem kellett...
Oké...
Mióta ver téged?
Egyszer sem emelt rám kezet, érted?
-Akkor miért félsz tőle? -Nem fizikai értelemben félek.
Félek, hogy csalódást okozok neki.
Ezért nem mondtam semmit. Muszáj munkát kell szereznem.
Tudod, már nem vagy 25 éves.
És diplomákban sem dúskálsz.
Tudom, milyen ez.
Miután anyád elhagyott, engem is kirúgtak.
Tudom, milyen 45 évesen munkát keresni.
Már akkoriban is kemény volt...
Sokat segítesz.
Mit mondhatnék?
Kezdjük azzal, hogy milyen slampos vagy!
Most az a divat, hogy nincs stílusod?
Az én munkámban ez kritikus pont.
Mi a baj velem?
Semmi.
Nem vagy sem öreg, sem fiatal. Semmilyen vagy.
Mi jár a fejedben?
-Semmi. -Látod?
Hát akkor!
-Hé, ácsi! -Mit „ácsi”?
Chazelles-t iszunk, az isten szerelmére!
-Tessék. -Megiszom, aztán megyek.
-Hadd fejezzem be! -Nem akarom.
Segíthetek az interjúkban.
Tényleg? Hogyan?
A megjelenés fontos.
Számtalanszor láttam, milyen, mikor egy férfi elhagyja magát.
Felszarvazott férjek, anyuci kicsi fiai.
A kisugárzás a fontos. A zakód, a beszédmódod.
Az elvem: „Színlelj közömbösséget, ha nincs mit mondanod!”
Kifizetődőbb, mint az üres locsogás.
Persze. Te mit profitáltál belőle?
Például tavaly
havi 8000 eurót kerestem.
Volt, hogy 12 000-et.
Pedig csak félig állt fel.
Nem a merevedés a lényeg.
Hanem a tálalás.
A nők, akiknek a dolgozom, a saját kis világukban élnek.
Az én feladatom felvenni egy szerepet és beilleszkedni a világukba.
Igen, Agnès?
Nem, sajnálom. Szabadságon vagyok.
Nem segíthetek.
Kérlek, tartsd!
Mi jár a fejedben?
Semmi.
Semmi?
Szembe kell néznünk a démonainkkal.
Megbocsátani annyi, mint felnőni.
Lezártad a múltat.
A törvény szerint nem zárhatja ki az örökségéből az unokáját.
-Rágyújthatok? -Sajnálom, nem.
Jó.
Valójában az unokája az egyetlen örököse,
-mivel... -Nem akarom, hogy bármit is kapjon.
És ezt úgy értse,
hogy Gérard Montblanc tollának a kupakja sem lehet az övé.
-Értem... -Ő egy szemétláda.
Mikor legutóbb nálam járt, lenyúlt egy öngyújtót,
ékszereket, hamutartót. Drogos.
A kölyök holtan akar látni.
Amikor a néhai férje hagyatékát leltárba vették,
számos értékes vagyontárgyat találtak. Jogilag...
Akkor elherdálom.
-Tessék? -Bizony.
Ha nem adakozhatok vagy dönthetem el, ki kapja a pénzem,
inkább mindet elverem.
A haláláig önnek is szüksége lesz pénzre.
-Nem érdekel. -Ne, asszonyom...
De!
Inkább haljak meg az utcán, mint hogy ő örökölje a pénzem!
Jó jel, hogy behívtak a találkozóra.
Mit akarnak?
Nem tudom, kötöttem pár üzletet,
meg akarják mutatni a stratégiájukat.
Oké, majd később számolj be!
Mennem kell.
Később hívlak, ne várj rám!
Örülök neked. Vigyázz magadra!
Köszi, szia!
NATACHA GÉMIER KÖNYVELŐ
Csak egyszer.
Csak egyszer játsszuk el.
-Pénzre van szükségem. -Jó.
Hajolj le, megigazítom a nyakkendőd!
-A hülyék generációja. -Sosem hordok nyakkendőt.
Ezért vagy hülye.
A nő, akihez mész, az igazi férfiakat szereti.
-Így. -Nem a nyakkendő teszi a férfit.
Fogd be!
Jelen helyzetben az teszi.
Oké.
Húzd ki magad!
Egyenes a hát! Büszkén!
Ne nézz ijedten, légy büszke!
-Nevetségesen nézek ki. -Húsz perce néztél ki úgy.
Vedd fel, a karaktered része!
-De így nem látok. -Nem baj, amúgy sem egy manöken.
Menj a fürdőszobába!
-Miért? -Fésűért és zseléért.
A zöld üveg a polcon.
És könyörgöm, borotválkozz meg!
-Nem bánja majd, hogy nem te mentél? -Talán még örülni is fog.
Figyelj ide!
Odavan a költészetért.
Mint a „Holdfény”, meg ezek.
Tudsz Victor Hugótól idézni?
-Nem nagyon. -Tanulj meg pár sort!
Ma estére?
Adok egy gyors leckét.
A neve Adèle, mint Hugo lányának.
Hugo lányának?
Adèle Hugo, Victor Hugo lánya.
Öngyilkos lett, bolond volt.
Adèle azokat a verseket szereti,
amiket Hugo
a másik lánya, Léopoldine halála után írt.
Megfulladt. Eddig világos?
Oké.
Hozd ide azt a kis bőrkötésű könyvet!
A narancssárga borítójú az.
-Ezt? -Nem, mögötted.
-Ott? -Igen, az az.
-Ne mozdulj! -Miért?
Hajolj le!
Gyere ide, nem látom!
-Akkor azt mondd! -Oké.
Hajolj le!
Még lejjebb!
Kopaszodsz.
-Tudom. -Nem tőlem örökölted.
Biztosan nem tőlem örökölted. Bepúderezem.
-Mi? Megőrültél? -Nem.
Aprólékos és profi munkát végzek. Ennyiért a maximumot kell nyújtani.
-Mennyiért? -Nyolcszáz.
-Nyolcszáz? -Igen.
Nyolcszáz...
És ha nem fog menni?
Hogy érted?
Ha nem megy...
Menni fog, nem vagy még olyan öreg. Várj!
-Tessék. -Mi az?
Ez segít, ha kell. Kettőt dobj be!
Szép estét!
Mosolyogj!
Tudsz te jobbat. Feszültnek tűnsz.
Úgy vigyorogsz, mint egy bábu.
Huncut mosolyt akarok, csak a bajszod alatt!
A száddal és a szemeddel nevess!
Hunyoríts!
Nem rossz. Kicsit ijesztő, de jobb.
Ne csengess! Attól megijed.
Érkezz időben, és kettőt kopogj!
Játssza majd a dámát, és fejhangon kurjant.
Igen? Megyek már!
Jó helyen vagy, máris beférkőztél.
Hallod közeledni.
Szinte érzed a parfümöt, amit 200 éve visel,
mert annyi szent,
hogy nem mai csirke.
-Jó napot! -Jó estét!
Elnézést, jó estét!
-Fáradjon be! -Köszönöm.
Vegyem le a cipőm?
-Parancsol? -A szőnyegek miatt.
Nem kell.
Kérem, jöjjön be! Úgy áll ott, mint valami futár.
Minden rendben?
Idegesnek tűnik.
Nem vagyok az.
Arra számítottam, hogy ön...
Kifinomultabb?
Igen.
Remélhetőleg hamarosan rájön, hogy pont az ellenkezője vagyok.
A francba! Begyújtottam, de kialudt a tűz.
-Segítsek? -Nem, menni fog.
Jézusom!
Ez tényleg egy Henri Robert?
Ezt az órát Sand ajándékozta Chopinnek.
Megállt, mikor meghalt.
Szép summát ér.
„Szép summát”?
-Vagyis értékes. -Igen, értékes.
A férjemtől kaptam.
Minden alkalommal, mikor megcsalt, vett valami ajándékot.
Ezt a két kerubot Renének és Martine-nak hívom.
René Monory és a felesége, Martine után. Két évig dugtak.
Martine-nal, nem Renével.
És ezt a zongorát...
Ruthnak hívom.
Nem túl dallamos név.
A tolmács, akit megdugott egy Prágába tartó repülőn.
Egy vagyont kerestem felszarvazott feleségként.
Ettől majd begyullad.
Mit művel?
Amit csak akarok.
Vegyen bátran, Lucien!
Prunier a kaviár, mennyei!
Luciennek fog hívni. Az irodalomtanárát hívták így.
Ezért Musset, Lamartine és Victor Hugo megszállottja.
Én magában eszem, de van, aki burgonyával szereti.
A krumpli jól hangzik.
Ügyelj a kifogástalan szókincsre!
Ne vidd túlzásba, de légy igényes, válogasd meg a szavaidat!
Szereti a költészetet?
-Igen, nagyon is. -Melyik irányzatot?
Victor Hugót...
Á, a romantikát.
Csak Victor Hugót.
Igen, a romantikát.
Igen.
Manapság kritizálják a lírai stílusát.
De micsoda lángelme volt!
Elképesztő félsorok!
Ha beleélem magam, a versei szinte táncnak tűnnek.
Mint egy keringő.
Egyetértek.
Igaza van, abszolút...
Abszolút jellemzi Hugo munkáját. Minden verse...
Olyan, mint...
Igen, mint egy tánc.
„Ha földereng a táj, holnap az alkonyattal,
-„én akkor indulok...” -Nem.
Kérem, ne ezt! Ezt mindenki ismeri.
Ráadásul két hibát is vétett másfél sorban.
„A pirkadással”. Földereng a táj.
-Az „alkonyatnak” semmi értelme. -Igaza van.
-Tényleg szereti Hugót? -Igen.
Imádom.
Tökre.
-Tökre? -Igen.
Bocsásson meg!
Van...
egy igazán gyönyörű Victor Hugo-vers,
amely véleményem szerint jól összefoglalja...
Victor Hugo munkásságát.
Valahogy így kezdődik...
„Ó, költő, dalaid, vagy hívd őket bárhogy,
„leeresztve szebben csengenének.
„Az erdő... Az erdő sóhajt,
„de füttyszót is hallani.
„Az azúr ég ragyogásába jókedv hasít.
-„Olümposz...” -Elég, ennek semmi értelme!
Ez nem szavalás volt, hanem darálás.
Igya meg a borát, aztán kikísérem!
Ezt hallgatni olyan, mintha egy vállfával szeretkeznék.
Halló?
Sophie! Jól vagy, édesem?
Nem, egyedül vagyok.
Valami béna filmet nézek egy csapnivaló színésszel.
A filmipar hanyatlik. Döbbenetes, hogy a moziban ezért még fizetnek is.
Régi ügyfelem ő. Gyerekként találkoztál vele.
Fiatalon vörös haja volt, már akkor is eleganciát sugárzott.
Igen, drágám? Későn érek haza.
Ne már!
Brigitte-tel színházba megyünk,
a Marianne szeszélyeit nézzük meg, a kedvencem.
Nekem is.
„Mily kétségbeesett az, ki ifjúsága közepette
„átadja magát a reménytelen szerelemnek.”
Most mennem kell.
Fantasztikusan csókol.
-Elnézést. -Ne szabadkozzon!
Csinálja újra!
Ha megkedvel, és az ágyába invitál,
merülj el a kék szemében! Az mit sem öregedett.
Lucien! Az én kis Lucienem.
-Mondd, hogy szeretsz! -Nagyon szeretlek.
Nincs is szebb látvány egy gyönyörtől sóhajtozó nőnél.
Én mindig mindent elbuktam.
Rossz tanuló voltam, nem volt fényes karrierem.
Elárultam a legtöbb barátomat.
Nem tudtam megtartani a feleségemet. Rossz apa voltam, és így tovább.
Ha hinnék Istenben, félnék a pokoltól.
Amibe kapaszkodhatok,
és amit a sírba is magammal viszek,
az Magali mosolya.
Megmelengette a szívem hűvös éjszakákon.
Figyelek.
Marie-Claude gyengédsége...
Elsasszézott a problémák felett,
az ágyat mennyé változtatta.
Bármire képes volt...
Ígéretek, remény, öngyilkosság.
Ó, Marie-Claude...
Adèle bája,
minden mosolya költészet.
Mi ez a könyv?
Amit az irodalomról tudok, azt mind neki köszönhetem.
Én vagyok. Bevásároltam a piacon.
Esther őszintesége,
karakánsága mindig beindított.
Agnès hisztijei... A húgom volt, a tanárom,
és a szeretőm.
Sosem szerettem...
Minden gesztusa otthonosságot sugárzott.
Ne hívj!
Sarah furcsasága. Nem tudott zongorázni,
de Barbara volt a példaképe, és órákig hallgattam,
ahogy a billentyűket püföli, Debussynek képzelve magát.
Jacques!
Anyád szépsége.
Alphonse elaludt.
Anyád szépségéről
még ma is álmodom.
Szépsége mindenkit túlszárnyalt,
aki utána következett.
Ez a varázsa ezeknek a nőknek,
akik elviselhetőbbé tették az életem.
Hogy hívnak? Mi az igazi neved?
-Alphonse. -Alphonse...
A feliratot fordította: Kuruc Eszter Borbála
Kreatív supervisor Gömöri János