Pysähtykää!
Kuka siellä?
-Mikä on vialla? -Kaikki.
Kaikki on vialla, Franz.
Olen lukittuna huoneeseen, jota vihaan. Minä...
Minua pelottaa.
Minua huolettaa jatkuvasti, että kuolet,
että veljeni kuolee.
Tapahtui mitä hyvänsä, menetän kaiken!
Lopeta! Kuuletko minua?
Vihaan tätä sotaa.
Vihaan Hitleriä, Saksaa ja Ranskaa.
Olet ainut, jonka puolesta uhraisin itseni.
Olet minun maani, Madeleine.
Minun lippuni.
Kyse ei ole enää vain minusta.
Avatkaa!
Tämä on Lontoo -
ja BBC:n kuudes uutisraportti.
Françoisen suhteen unohda Victor Hugo.
Jos lausut runon, hän heittää sinua leivänpaahtimella.
Hän tykkää olla dominoitavana. Toisin kuin vaimosi.
-Älä viitsi. -Olen tosissani.
Françoisen fantasia on varsin vanhanaikainen.
-Käsi perseelle ja käske hiljaiseksi. -Selvä.
-Ja seksin aikana? -Sama juttu.
Hän tekee kaiken työn.
Auts!
Anteeksi.
No niin, anna kun katson.
Selvä.
-Seiso suorassa. -Minä seison.
Sano "Eläköön Ranska".
-Älä nyt... -Sano se!
Eläköön Ranska.
Anna tulla! Eläköön Ranska!
Eläköön Ranska!
Nouskaa, lapset isänmaan
Kunnian päivä...
Mitä kerroit vaimollesi?
-Mitä tarkoitat? -Kun et nuku kotona.
En ole ikinä käynyt Nancyssa.
Siellä on kivaa.
Missä hotellissa yövyt?
En tiedä, Bertin hoitaa asian.
Grand Hôtel de la Reine? Hôtel de Guise?
-Se varmaankin. -Niinkö?
Fiiniä.
Olet heille mieleen.
Myin kaksi Patek Philippeä, joten he suutelisivat minua jos voisivat.
Olen ylpeä sinusta.
Oikeasti, minä...
Näytät upealta.
Entistä paremmalta.
Etkö pitänyt parrasta?
Pidin.
Mutta en miehestä sen takana.
Myöhästyn pian, pitää mennä.
Niin. On aika.
Anna kun katson.
Piditkö sen?
Aina.
Ainoa asia, jonka hän jätti.
Rakastin häntä.
Vihaan häntä,
mutta rakastin häntä.
Selvä, mene nyt.
-Näytä hänelle. -Kyllä.
Hei, rouva.
Hei.
Gaston?
Oletko täällä, kulta?
Toin sinulle kanaa.
Kävin kahdessa kaupassa,
ei palmunydintä.
Siinä sinä olet, kulta.
Mikset vastannut minulle?
Oliko mukava päivä?
Niinkö?
Keitän sinulle teetä.
Yksi sokeripala? Kaksi?
Ei sokeria? No...
Se on hyvä. Olet tosissasi, olen ylpeä sinusta.
Ei, et ole lihava, kulta.
Sitä paitsi, kuulehan,
meidän on näytettävä ikäisiltämme.
Eikä sinulla huonosti mene.
Kerrohan,
puhuitko Mauricelle posliineista?
Niin? Ja?
Niinkö?
Voi että...
Enhän minä siitä paljoa tiedä,
mutta olet varmasti oikeassa.
Tämän illan kilpailijat...
Näyttää hyvältä. Mitä se on?
Älkää nyt, eversti. Nyt on torstai.
Totta kai. Olinpa hölmö.
Pidätte paljosta valkosipulista pötsin kera.
Johtuu Vendéen juuristanne.
Erinomaista.
-Tämä ei ole vettä! -Päärynälikööriä.
Onko jokin vialla, eversti?
Ei koskaan.
Olen ranskalainen.
Ettekä mikä tahansa ranskalainen.
Mitä hän tekee?
Tervehdys.
Enkö voi syödä loppuun?
Mies teidän asemassanne voi tehdä kahta asiaa samaan aikaan.
Hei, tässä Alphonse. Jätä viesti.
Menemme rikkaaseen naapurustoon,
pysähdymme rakennuksen eteen, tsekkaamme onko hiljaista,
menemme vitoskerrokseen, otamme rahat ja häivymme.
-Onko selvä? -Juu.
Kuunteletko?
-Koira... -Puhun sinulle!
Mikä sinua risoo?
Jos et kuuntele, tämä menee mönkään.
-Me kuuntelimme. -Niinkö?
Mitä teette sisällä?
Millainen paikka on?
-Mennään sisään... -Niin.
-Siellä on käytävä. -Niin.
Olohuone vasemmalla.
Oikealla, mulkku. Vessa on vasemmalla.
Olohuoneen jälkeen vasemmalla on makuuhuone.
Ja sitten?
Makuuhuoneessa on sänky ja...
-Oletko vittu tosissasi? -Mitä?
Oletko muka nähnyt makkaria ilman sänkyä?
Joskus sellaista ei ole. Siskollani ei ole.
Hän on huora.
-Ole vittu hiljaa. -Hän ei nuku siellä.
Suut kiinni.
Anna hänen siskonsa olla. Marco, katso minua.
-Mitä makuuhuoneessa on? -Siellä on...
Tallelokero.
Missä se on?
Lipastossa.
Kaapissa, typerys. Kaapissa!
Älä leiki kiinteistönvälittäjää!
Olet niin vitun tyhmä, aivosi ovat puuroa.
En anna 40 pussia zombille, joka ei erota kaappia lipastosta!
Äitisi taas on jakorasia.
Mitä sanoit? Paskiainen!
Lopeta!
Jätkä...
-Tässä, ota. -Vittu!
Relaa, veli. Me hoidetaan se.
En ole sinulle veli.
Tajuatko? Et ole minulle veli.
Ole vittu hiljaa. Minulla ei ole ketään.
Tajuatko? Minulla ei ole ketään.
Ymmärrän.
Ymmärrän kyllä.
Totta kai.
Näkemiin.
Noin sanotaan näkemiin 400 eurolle.
-Mitä tarkoitat? -Hän ei maksa.
Hoidin hommani.
Sanon jatkuvasti, ettei seksi ole asiakkaille tärkeintä.
Okei. Mutta työ oli rankkaa.
Miksi toit kukkia?
En kukkia, vaan yhden ruusun.
Mitä tämä on?
-Ajattelin... -En ikinä kutsunut niitä treffeiksi.
Hänen fantasiassaan sotilas täyttää mahansa ja tyhjää pallinsa.
Tein niin.
Eversti perustuu oikeaan henkilöön.
Hän vapautti kolme kylää ja tappoi 40 sakemannia.
Ei hänellä ollut aikaa poimia kukkia.
Anteeksi. En tiennyt. Eli minun pitää olla kusipää?
Ei kusipää. Vanhanaikainen ukko.
-Hän laittoi ruokaa. -Niin?
Siitä hän pitää, ruoanlaitosta, sinusta huolehtimisesta, läpsimisestä.
-Miksi kiitit häntä? -Todella hyvää, kiitos.
Antakaa minun.
-Se on raskas. -Tyhmäkö olet?
Oletko nähnyt upseerin siivoavan pöydän?
Eversti...
-Tiskasitko myös astiat? -Tiskasin.
Pue essu, jos haluat tiskata. Rahaa ei saa yhtä hyvin.
Ja sitten?
Veitkö hänet sänkyyn ja suutelit otsalle?
Säälin häntä.
Minähän hitto vie varoitin!
Ukko tulee kylään, hän syö, tulee ja lähtee.
Hän ei sano kiitos.
Niin, mutta...
Sinun on totuttava siihen.
Sillä sukupolvella ei ollut Simone de Beauvoiria.
Anteeksi.
Lopeta anteeksipyytely.
Entä kun tulit,
tartuitko hänen kasvoihinsa ja sanoit...
Sori, anteeksi.
Se kävi aika nopeasti, joten...
Entä sitten? Hän oli imarreltu.
Luuletko, että hän on tottunut siihen? Hän on 77-vuotias!
Mutta hänellä on mukavat kasvot, hänellä on...
Älä kiinny häneen, emme näe häntä enää.
Okei.
Ei tilanne ole niin paha. Suoriudut paremmin huomenna.
Ei minua huoleta.
Huominen asiakas tykkää -
kohdella sinua törkeästi.
Kuten vaimosi.
Pilailen.
Ethän pilaile.
En niin.
Tulin kotiin aikaisin. Minun on tarkoitus olla Nancyssa huomisiltaan.
Haluatko jäädä?
-Sopiiko tämä? -Mitä?
-Kaikki hyvin? -Juu.
-Tein vähän tilaa. -Kiitos.
-Noin. -Nyt on parempi.
Niin.
Teit tuota, kun olit lapsi.
Tässä. Vie tämä kansio. Se on tärkeää.
Hyvä on.
Tiistaina voin esitellä lopullisen luonnoksen -
esityksestä liikenneruuhkien selvittämiseksi.
Kiitos, Aude.
Kirjoitin lisäksi yhteenvedon Valézy-projektista.
Vieläkö käsittelemme tätä typerää tunnelia?
Minä päätin, prefekti tuki päätöstäni.
Henri, mitä tänään on luvassa?
Voisimme hoitaa KLM-raportin...
Mitä ministeri tuumaa?
Hän ei lukenut.
Annetaan hänelle aikaa.
Ranskalaiset ovat tunnetusti kärsivällisiä.
Aude, saammeko kahvia?
-Kahvia? -Ei minulle.
-Ei, kiitos. -Ristretto Henrille.
Näytät uneliaalta.
Noin.
"Näemme taas, madam.
Kaikesta sieluni rakkaudesta.
Sinun on herkin ja ensimmäisin.
Muistatko meidän tarinamme?
Olen pitänyt sen muistoissani.
Se tapahtui kai viime kesänä."
-Hei. -Hei.
Ajoissa päivälliselle.
Muutin ohjelmaa. Minä hoidan tiistait ja sinä keskiviikot,
ja niin edelleen.
Istu alas.
Näyttää hyvältä.
Minun on matkustettava taas.
-Teitkö kaiken tämän? -Se oli Uber Eats.
Minulla ei ole aikaa. Tässä.
-Anteeksi. Anteeksi. -Ei se mitään.
-Millaista Nancyssa oli? -Oikein mukavaa.
-Yrititkö soittaa? -Kyllä.
Unohdit tämän.
Sekä henkkarit ja luottokortin.
Miten pärjäsit?
Niin, kiitos.
-Tässä se on. -Miten?
Pyysin Bertiniä lainaamaan rahaa.
Entä Hôtel de Guise?
Oliko sinulla näköala aukiolle?
Kyllä, näin aukion...
Anteeksi.
En tiedä, mikä minua vaivaa.
Mikä hätänä, Margot?
Missä sinä olit, Alphonse?
Et Nancyssa, soitin hotelliin.
-Miksi teit niin? -En tiedä.
Vaisto. Tapa, jolla puhuit siitä.
Et osaa valehdella.
Näytät idiootilta, kun valehtelet.
Kuten juuri nyt.
Kerro totuus, tai heitän munakoison.
-Gigolo? Isäsikö? -Niin.
Tai ei hän nyt enää ole.
Gigolo-Jacques. Hitto.
Olisin voinut kuvitella mitä vain, mutten tätä.
Helvetin Jacquot.
Hän näyttää surkealta pyörätuolissa.
Näkisitpä, kun hän puhuu äidistä. Hän on eri mies.
Mitä sinä sitten teet?
Huolehdin hänestä.
Kylvetän hänet, laitan nukkumaan... Niistän hänen nenänsä.
-Niinkö. -Autan harjoituksissa.
Ensimmäiset neljä viikkoa ovat tärkeitä.
Hän ei pärjää omillaan. Jos en auta, hän kuolee.
Sanommepa mitä hyvänsä, hän kasvatti minut.
Hän on viimeinen siteeni äitiini.
Ymmärrän.
Anteeksi, olisi pitänyt kertoa.
Ei, se oli minun vikani.
Tiedän olevani liian ankara sinulle.
Olen kimpussasi ennen kuin ehdit kertoa mitään.
Olen sotilaan lapsi.
Teen samat virheet kuin isäni.
Katso minua, Alphonse.
Ehkä emme ole täydellinen pari,
intohimoa ei ole joka yölle,
mutta me olemme tiimi.
Pidän siitä, että pohjimmiltaan haluamme toisillemme parasta.
Minä tuen sinua ja sinä minua.
Ja mitä olemmekaan rakentaneet,
teimme sen koska luotamme toisiimme.
Lupaan olla pehmeämpi.
Niinkö?
Mutta lupaa sinä,
katso minua silmiin -
ja lupaa, ettet enää valehtele.
Sano rakastavasi minua!
Lupaa minulle.
Minä lupaan.
JACQUES: MISSÄ OLET? OLET MYÖHÄSSÄ!
Se on hän.
Huomenna selvitetään testeillä, voiko hän taas kävellä.
Ymmärrän.
Voinko mennä suihkuun?
Sinä asut täällä.
Luulin, että aivoni olivat rikki.
Jokin oli rikki, en tiedä milloin se kävi, mutta...
Siitä asti on...
Toimivatko ne taas?
Kyllä. En tiedä miksi, mutta kyllä.
Pidätkö siitä?
Kyse on enemmästä, se on...
Se on upeaa.
On kuin joku olisi poistanut -
letkun kurkustani.
Tai hiekat silmistäni.
-Mikä nimesi on? -Minulla ei ole nimeä.
-Etkö halua puhua? -En.
-Saanko rahat? -Nytkö?
Kyllä, nyt.
Mieluummin masturboin ja katselen sinua.
Okei.
Voinko koskettaa?
Tee mitä teet, älä kysele.
-Iltaa. -Iltaa.
-Varasimme pöydän. Martha Drumond. -Kyllä.
Seuratkaa minua. Hän ei ole vielä tullut.
Kiitos.
Olet onnekas, kun näet tänä iltana Marthan.
Hänen kanssaan on aika mutkatonta.
Sulje se, tuo on ällöttävää.
-Se ei haittaa minua. -Sulje se sitten.
Hän on suunnitellut kaiken.
Hän varasi pöydän Le Tailleventiin.
Mitä saisi olla?
-Kiitos, mutta odotan erästä. -Totta kai.
Minun on laitettava sinulle viikset.
Miksi?
Hänen fantasiamiehellään oli viikset.
Joku mulkku.
Tilanne on varsin yksinkertainen, kosinta.
-Ota muuten sormus pois. -Toki.
Hän osti sormuksen, jonka annat.
Hae se.
Rasiassa lukee "Martha".
-Martha? -Niin.
Sormuksen koosta päätellen raha ei ole hänelle ongelma.
Anteeksi, että olen myöhässä, en tunne aluetta.
Sinä et pilaillut. Mitä sinulla on mielessä?
En tiedä, halusin -
tulla paikkaan, joka on yhtä kaunis kuin silmäsi.
Ja hyvää ruokaa.
-Se on... -Älä ole kireä kuten he.
-Haluatko tilata? -Kyllä.
Mitä haluaisin?
Samppanjaa?
En todellakaan, se saa hengen haisemaan.
Aiomme suudella, en voi tehdä sitä sinulle.
Otan viskin raakana.
-Minkä? -Vanhimman.
-Otan saman. -Kiitos.
Kiitos.
Kaikilla täällä on keppi perseessään.
-Hei, rakkaani. -Hei.
Puhuitko isällesi?
Anteeksi?
En halua mennä kesällä heidän kanssaan Le Touquetiin.
Kunnioitan ja rakastan vanhempiasi,
mutta en aio käydä läpi samaa painajaista.
Minne haluaisit mennä, rakkaani?
Puhuimme siitä sata kertaa. Etkö kuuntele?
Mieluummin katselen sinua.
Ravelloon, Italiaan, koska olemme olleet siellä.
-Selvä. Italialle. -Italialle.
Hölkyn kölkyn!
-Haloo? -On...
On kiva kuulla ääntäsi.
Sinulla meni aikaa soittaa.
Toimistolla tapahtui jotain.
-Olenko väärässä? -En tiedä.
Etkö tiedä?
Ehken halua tietää.
-Täytyy mennä. -Miksi?
Hitto.
Ennen kuin tilaat, haluan kertoa jotain.
-Eikö se voi odottaa? -Ei.
Onko se tärkeää? En pidä keskeytyksistä kun luen.
Tuo ei kai ole suklaata.
Jos tämä on sitä mitä luulen, käy nyt polvillesi.
Eli...
Rakkaani,
tuletko vaimokseni?
Istu alas.
Martha koettelee kärsivällisyyttäsi, poika.
-Mitä? -Älä nyt. Claude, istu alas.
He katsovat, tämä on noloa.
Kuten sanotaan, älä harmistuta häntä, kyyneliä riittää.
Jos et tiedä mitä haluat, hänkään ei tiedä.
Valitsitko tämän paikan tätä unohtumatonta hetkeä varten?
Kireiden ihmisten ja vanhojen puudelirouvien keskellä.
Onpa lumoavaa.
-Kuuntele... -Kuuntele sinä.
Sen takia en halua käydä enää vanhempiesi luona -
ja siksi jätin Fabricen.
Nämä ihmiset syövät ja ajattelevat luokkansa mukaan.
Anteeksi.
Näin äitini kuolevan tylsyyteen. Toivoin,
että mies, joka kosii minua, tuntisi minut tarpeeksi hyvin -
eikä tekisi sitä saattokodissa.
Tuota...
Täytyy sanoa, että olen hämilläni. En tiedä...
-Halusit tulla tänne. -Minäkö?
Minäkö valitsin ravintolan? Mitä oikein sanot?
Hienosteleva gourmetpaikka, joka erikoistuu lihaan?
Suositukset: kylkiconfit,
kermainen vasikanpihvi. Olen kasvissyöjä.
Tämän lukeminenkin ällöttää.
Anteeksi?
Onko kuollut lampaasi tarpeeksi kypsä?
Kuuletko sen määkivän?
Se ei sovi, se ei ole kokoani.
Nai serkkusi, vanhempasi olisivat iloisia.
Anteeksi hänen puolestaan.
Martha!
Alphonse.
-Iltaa. -Tiesin, että se olit sinä.
Ajattelin: "Se ei voi olla hän."
-Kyllä se on. -Olet muuttunut.
-Olet elegantti. -Tosiaan.
Chloé, vaimoni.
-Hauska tavata. -Hei.
-Rakastatteko häntä? -Anteeksi?
Koska aion läimäyttää häntä.
-Niin? -Hän lähti.
Tiedän, rauhoitu. Laiturilla, Place Dauphinen lähellä.
-Niinkö? -Älä huoli. Tee kuten sanon.
-Oliko se osa suunnitelmaa? -Mene. Marthassa mikään ei ole helppoa.
-Tämä on hullua. -Se on kaunista.
Hitto.
Älä koske siihen.
Puhun Louisille, selitän kaiken,
sitten voit koskea.
Minä kuuntelen.
Ei idioottien nähden.
-Miksi? -Mitä?
Tyypit, älkää nyt.
Menkää, nähdään Charlien luona.
Menkää!
Tartu yhteen.
Pidät siitä, vai mitä?
Se on sairaan raskas.
Olet kunnon paskapää.
Mitä?
Pistä ase pois. Istu alas ja kuuntele.
Anteeksi.
-Voinko keskeyttää? -Okei.
Olet oikeassa. Halusin tehdä vaikutuksen sillä typerällä ravintolalla.
Ei tarvitse tehdä vaikutusta.
-Tiedän. -Sinun olisi pitänyt tulla perään.
Mikset juossut?
Etkö rakasta minua tarpeeksi juostaksesi?
Esiinnyt vain, kuten aina.
Pelotat minua.
Missä on nuori mies, joka meni taidekouluun vanhempien toiveita vastaan?
Hän on tässä edessäsi.
Hän rakastaa sinua.
Onko sinulla minulle kysymys?
Tuletko sinä...
-En! -Mitä?
Tuo poika tuijottaa minua.
Mitä?
Ei tuijota.
Miksei? Enkö ole sellainen nainen, jota miehet tuijottavat?
Totta kai olet.
Ymmärrän, se on vääjäämätöntä.
Minun on ohitettava miehet, jotka tuijottavat sinua.
Etkö tee mitään? Etkö piittaa heidän pervoista katseistaan?
-Rakkaani. -Sinun rakkaasi.
Annatko hänen häpäistä minut likaisella himollaan?
Hei. Anteeksi.
Teeskentelen pyytäväni sinua lopettamaan tuon naisen katselun.
Mitä?
Naisen baarissa.
Onko hän äitisi?
Ei ole.
Mutta joudun teeskentelemään,
että huudan, koska katsot.
Olet hullu, en katsellut vanhaa ämmääsi.
-Ei tarvitse käyttää noita sanoja... -Häivy siitä.
-Mitä? -Painu vittuun!
-Lopeta. -Häivy, vanha ämmä!
-Anteeksi? -Ei se mitään.
Odota. Miksi kutsuit häntä?
Miten niin?
Hän on elämäni rakkaus.
Mitä aiot tehdä?
Mikä sinua vaivaa?
Lopeta! Riittää!
-Mikä sinua nyppii? -Lopeta!
Lopeta! Lopeta nyt!
Vihaan tuollaista kielenkäyttöä.
Eikö minua saa katsoa?
En sanonut niin. Kuulitko mitä hän sanoi?
Hän katsoi minua, entä jos pidin siitä?
Olenko omaisuuttasi? Elämmekö yhä 50-luvullla?
-Tällaista avioliittoako tarjoat? -Ymmärrän.
Hyvää yötä, menen nukkumaan. Pidä rahasi.
Voi ei.
Aivan uskomatonta!
Anteeksi. Olen pahoillani.
En ymmärrä. Miksi?
Pelkään menettäväni sinut.
Mieluummin kuolen kuin näen sinun lähtevän.
Jos rakastatte häntä, miksi sanotte ei kosintaan?
En sano ei, mutta...
Haluan sen olevan kuin unelmissani.
Älkää ymmärtäkö väärin, rouva, mutta olette maanvaiva.
Pidän siitä, kun sanot "rouva".
Se muistuttaa siitä, kun tulit puhumaan minulle Aldo'sin ulkopuolella.
Sanoit: "Iltaa, rouva, olen serkkunne ystävä.
Menen huomenna piknikille Saint-Cassien-järvelle."
Menimme uimaan. Oli kylmää.
Hampaani kalisivat, samoin sinulla.
Ja minä sanoin...
"En asu kovin kaukana.
Vaihda vaatteesi kotonani."
Minne menette?
En asu kovin kaukana.
Tuletko?
Lainaan sinulle kamat, sinä hoidat hommasi.
Mutta tiedä,
etten luota sinuun. En pidä kaltaisistasi.
Rikkaista jätkistä, jotka esittävät kovista Air Maxeissaan.
-Olet vain pikku homppeli. -Mitä sanoit?
Varoitan sinua. Vannon sen.
"Varoitan sinua"?
Mistä?
Ketä luulet pelottelevasi?
Varoitat minua? Haluatko että ammun sinut?
Kuuntele.
Toista perässä.
Sanot kaiken mitä minäkin. Jooko?
En kuullut.
Joo.
Olen pieni keskiluokkainen skidi,
joka leikkii aseilla.
Vitut. Olen pieni keskiluokkainen skidi, joka leikkii aseilla.
Tykkään työntää kullini miesten perseisiin.
Ole vittu hiljaa!
-Sano se. -En.
-En ikinä sano. -Haluatko aseet?
Kyllä, mutten sano sitä.
Sano se.
En.
Anna vaatteesi, kuivaan ne.
-Mikä on vialla? -Tiesin sen.
-Liian hyvää ollakseen totta. -Mitä nyt?
Ajattelin: "Ole varovainen." Olette molemmat hirviöitä.
-Mistä sinä puhut? -Naisesta.
-"Naisesta"? -Tästä.
Sytkäri, jonka annoin siskolleni syntymäpäivälahjaksi.
Hän on oikea sinulle.
Hän on hiljaisempi, vaativampi ja naisellisempi kuin minä.
Hän iloitsee, pojat pitivät minusta enemmän.
Teistä tulee onnellisia.
-Taidan hypätä. -Ei, Martha!
-Älä tule lähelle. -Martha!
Odota.
-Martha. -Älä tule lähemmäs.
En tule.
Ottaako siskoni hyvin suihin? Eivätkö jänönhampaat ole tiellä?
Siinä se.
Hänkö jätti sinut siskosi takia?
Mitä hänessä on, mikä minusta puuttuu?
Ei mitään. Ei varmasti mitään.
-Mitä? -Olin pelkuri.
Pelotit minua, ja tiesit sen.
Tule tänne.
Vedä minut ylös! Ole kiltti!
-Pitäisikö päästää? -Tämä ei ole hauskaa!
Vedä minut ylös.
Maksoit kosinnasta.
Kysyn uudestaan ja sinä sanot kyllä.
-Jooko? -Joo.
-Lupaatko? -Kyllä, mutta kiirehdi!
-Tuletko vittu vaimokseni? -Kyllä!
-En kuule. -Kyllä!
-Ei. Lopeta. -Mitä?
Ei tänä iltana. Jokin on vialla.
Vittu!
Tässä.
-Sanoinhan. Hän on monimutkainen. -Sanopa muuta.
-Mutta tylsää ei ollut. -Ei. Valitettavasti.
Älä valita. Hän maksaa hyvin.
Säästele voissa.
Älä. Ei minulla ole muuta kuin ruoka.
Ei ole liian myöhä.
Onko sinulla mitään?
Mitä tarkoitat?
-Istukaa, eversti. -Hiljaa.
Siinä.
-Menikö kaikki hyvin? -Miksi välität?
Kovaa kuin hemmetin kenkä. Haluatko rikkoa hampaani?
-Anteeksi. -Älä koske siihen.
-Se kelpaa, istu alas. -Kyllä.
Françoiselle ei voi olla liian ilkeä.
Hän on feministin painajainen.
Tämä paska on kamalaa.
Aiotko vain istua ja katsella?
Tule tänne. Olemme sodassa, muistatko?
Noin on hyvä.
Hyvä tyttö.
Hyvin menee.
Älä hidastele, et ole niin hyvä. Kiirehdi, anna mennä.
Riuska tahti, anna mennä! Ja... Noin.
-Iltaa, kersantti. -Upseeri.
-Mitä tämä melu on? -Huvittelemme saksalaisen huoran kanssa.
-Saa ansaitsemansa. -Astukaa sivuun.
Päästäkää hänet heti.
Tai kerron everstille.
Hyväksyisikö hän barbaarimaisen käytöksen?
Nimenne, kersantti.
Maurice Bergeron.
Riisukaa takkinne ja antakaa naiselle.
Sakemannihuoralleko?
Hiljaa! Tehkää kuten sanon.
Voitte mennä.
Tulkaa mukaani.
Pyydän.
Hiton lutka!
Kätyri!
Kirjoitan kertoakseni teille, että ilman teitä elämäni olisi erilaista.
En ikinä unohda, mitä teitte sinä iltana.
Jotkin teot sytyttävät palon kylmimpäänkin sydämeen.
Vuosia käytin kaiken voimani siihen, että voisin elää normaalisti.
Vaikka miten menneisyyteni tuomittiin,
rakastin miestä, jota en valinnut rakastavani,
keskellä sotaa, johon hän ei halunnut osaa.
Yönä, jona pelastitte minut siltä julmuudelta,
kannoin tuon intohimon hedelmää.
Sotilasmestarin ansiosta tyttö jäi henkiin.
Nuori tyttö, jolla ei ole aavistusta tuskasta, josta hän selvisi.
Haluaisin liittää hänen hymynsä tähän kuoreen,
valoisan merkin inhimillisyydestänne.
No, ei se hyvää ollut.
Mutta sinä kehityt, pikku Françoise.
-Kiitos, eversti. -Ole hyvä.
Kuka hän on? Sangen suloinen.
Ettekö tunnista häntä? Siinä on äitini ja minä.
En olisi tässä ilman teitä.
Outoa.
Herra Rakkaus, haloo.
-Iltaa. -Sinäkö siellä?
-Onko huono hetki? -Ei suinkaan.
Kello on vasta kolme yöllä.
Kaikki meni hyvin kollegasi kanssa.
-Hyvä. -Eikö sinua haittaa?
Miksi haittaisi?
Olemme tapailleet 20 vuotta, ja lähetät minulle oudon miehen...
Sanoin sen menneen hyvin ja...
Eikö se vaivaa sinua?
Et ole osteopaatti.
Olen laittanut peniksesi suuhuni 842 kertaa.
Sinäkö laskit?
Kävin sotilaskoulun. Se on työtäni.
Mikä mättää?
Maksat palvelusta.
Hahmosta. Et tiedä mitään minusta.
Tunnen sinut paremmin kuin luulet.
Osaan tulkita kehonkieltäsi, hiljaisuuttasi.
En ostanut palvelua. Ostin sinut.
-Kaipaan sinua. -Okei.
Mutta en ole käytettävissä.
Miksi? Kuka hän on? Mikä on?
Ei kukaan.
Haluatko pelata? Tapaan hänet uudestaan. Oma on menetyksesi.
Älä tule itkemään, kun menetät minut.
Lasken koron yhteen prosenttiin.
-0,75 %. -0,80 %.
Entä remontti?
Voinko saada siihen lainaa?
Riippuu remontin laadusta.
-30 000. -50 000!
40 000.
Oletko täällä?
Anteeksi, että herätin.
Mitä kello on?
Mene takaisin nukkumaan.
Onko hän kunnossa?
Ei oikeastaan. Hän alkoi oireilla klo 2.30. Mene nukkumaan.
MONTALCINO, TOSCANA
Äitini haluaisi olla yksin. Kiitos.
Kiitos.
-Minne olet menossa? -Älä koske minuun, juoppo!
Tapan sinut, ämmä!
Avaa tämä!
Avaa!
Paskiainen.
Et enää satuta tällä ketään.
Tekstitys: Laura Jalkanen
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen