Nu mișca!
Cine este?
- Ce e în neregulă? - Totul.
Nimic nu e-n neregulă, Franz. Sunt...
Sunt închisă în camera asta pe care o urăsc, sunt...
Sunt speriată.
Sunt îngrijorată mereu că o să fii ucis,
că fratele meu o să fie ucis.
Indiferent ce se întâmplă, pierd totul!
Oprește-te! Mă auzi?
Urăsc acest război.
Îl urăsc pe Hitler, urăsc Germania și Franța.
Tu ești singura pentru care aș fi dispus să mă sacrific.
Tu ești țara mea, Madeleine.
Drapelul meu.
Nu mai este vorba doar despre mine.
Deschideți!
Aici Londra,
cu al șaselea buletin de știri de la BBC.
Cu Françoise, uită de Victor Hugo!
Dacă reciți o poezie, aruncă cu prăjitorul după tine.
Lui Françoise îi place să fie dominată. Nu ca soției tale.
- Termină! - Vorbesc serios.
Fantezia lui Françoise e foarte demodată.
- Pune-i mâna pe fund și zi-i să tacă. - Bine.
- Și în timpul sexului? - La fel.
Ea face toată treaba.
Au!
Îmi pare rău.
Bine, stai să mă uit la tine.
Bine.
- Stai drept. - Stau.
Zi: „Trăiască Franța!”
- Haide... - Spune-o!
Trăiască Franța!
Haide! Trăiască Franța!
Trăiască Franța!
Ridicați-vă, copii ai patriei
Ziua de glorie...
Ce-i spui soției tale?
- Cum adică? - Când nu dormi acasă.
Nu am fost niciodată la Nancy.
E frumos.
La ce hotel te cazezi?
Nu știu, Bertin se ocupă de vânzare.
Grand Hôtel de la Reine? Hôtel de Guise?
- Ăla e, cred. - Serios?
Elegant.
Ești preferatul lor.
De când am vândut două Patek Philippe, m-ar pupa dacă ar putea.
Sunt mândră de tine.
Serios, eu...
Arăți grozav.
Mai bine ca oricând.
Nu-ți plăcea barba?
Ba da.
Dar nu și tipul care o purta.
O să întârzii, trebuie să plec.
Da, e timpul.
Să văd.
L-ai păstrat?
Mereu.
Singurul lucru pe care l-a lăsat.
Am iubit-o, știi?
O urăsc,
dar am iubit-o.
Bine, du-te acum.
- Bagă-i-o pe gât! - Da.
Bună ziua, doamnă.
Bună ziua.
Gaston?
Ești aici, dragul meu?
Ți-am luat niște pui.
M-am dus la două magazine,
nu aveau inimi de palmier.
Aici erai, dragul meu?
De ce nu mi-ai răspuns?
Ai avut o zi bună?
Da?
O să-ți fac un ceai.
O linguriță de zahăr? Două?
Fără zahăr? Ei bine...
E bine. Ești serios, sunt mândră de tine.
Nu, nu ești gras, dragule.
Și, pe lângă asta, știi,
trebuie să ne acceptăm vârsta, iubire.
Și tu nu arăți chiar rău.
Spune-mi,
ai vorbit cu Maurice despre porțelan?
Da? Și?
Serios?
Ei bine...
Nu știu multe despre asta,
dar sunt sigură că ai dreptate.
Concurenții din această seară...
Arată bine. Ce este?
Haide, dle colonel! E joi.
Desigur. Prostuțul de mine.
Vă place burta cu mult usturoi.
Pentru că vă trageți din Vendée.
Excelent.
- Asta nu e apă! - Lichior de pere.
E vreo problemă, domnule colonel?
Niciodată.
Sunt francez.
Și nu orice francez.
Ce face?
Cucu!
Nu-mi pot termina burta?
Un bărbat cu gradul dv. poate face două lucruri în același timp.
Bună, sunt Alphonse. Lăsați un mesaj!
Ieșim de pe centură, ajungem în zona bogată,
ne oprim în fața clădirii, verificăm dacă e liniște,
urcăm, etajul cinci, în stânga, luăm biștarii și o ușchim.
- De acord? - Sigur.
Mă asculți?
- Câinele... - Vorbesc cu tine!
Care e problema ta?
Dacă nu asculți, dăm greș.
- Am ascultat. - Serios?
Ce faci când intri?
Cum e apartamentul?
- Intri în apartament... - Da.
- Este un hol. - Da.
O cameră de zi în stânga.
În dreapta, tâmpitule. Toaleta e în stânga.
După camera de zi, în stânga, e dormitorul.
Și apoi?
În dormitor, este un pat și...
- Vorbești serios? - Ce?
Ai văzut vreodată un dormitor fără pat?
Uneori nu există unul. Sora mea nu are pat.
E o curvă.
- Taci naibii! - Nu doarme niciodată acolo.
Tăceți odată!
Lasă-i sora în pace! Marco, uită-te la mine.
- Ce e în dormitor? - E...
Seiful.
Unde este?
În comodă.
În dulap, prostule. În dulap!
Nu mai face pe agentul imobiliar!
Ești atât de prost încât ai creierul varză.
Nu-i dau 40 de pungi unui zombi care nu deosebește un dulap de o comodă.
Mama ta e incomodă.
Ce ai spus? Nenorocitule!
Termină!
Frate...
- Poftim, ia-o! - La naiba!
Ușurel, frate. Rezolvăm noi, calmează-te.
Nu sunt fratele tău.
Ai înțeles? Nu ești fratele meu.
Taci naibii! Nu am pe nimeni.
Înțelegi? Nu am pe nimeni.
Înțeleg.
Chiar înțeleg.
Desigur.
La revedere.
Așa îți iei la revedere de la 400 de euro.
- Ce vrei să spui? - Nu plătește.
Eu mi-am făcut treaba.
Îți tot spun că nu sexul contează pentru cliente.
Bine, dar tot a fost greu.
De ce i-ai dus flori?
Nu flori, un trandafir.
Ce e asta dle colonel?
- M-am gândit... - Nu am spus niciodată că e o întâlnire.
Fantezia ei e un ofițer care-și umple burta și-și golește boașele.
Am făcut asta.
Colonelul e inspirat din cineva real.
A eliberat trei sate și a ucis patruzeci de nemțălăi.
N-a avut timp să culeagă violete.
Scuze. N-am știut. Deci, trebuie să fiu ticălos?
Nu ticălos. Un tip demodat.
- A gătit pentru mine. - Și?
Asta îi place, să gătească, să aibă grijă de tine, o palmă peste față.
- De ce i-ai mulțumit? - A fost foarte bun, mulțumesc.
Nu, o fac eu.
- Sunt grele. - Ești prost?
Ai văzut vreun ofițer să debaraseze masa?
Dle colonel...
- Ai spălat și vasele? - Da.
Ia pe tine un șorț dacă vrei să cureți, dar nu e la fel de bine plătit.
Și apoi?
Ai pus-o la culcare și ai sărutat-o pe frunte?
M-am simțit prost pentru ea.
Te-am avertizat naibii!
Tipul vine, mănâncă, își dă drumul și pleacă.
Și nu spune „mersi”.
Da, dar asta e...
Va trebui să te obișnuiești cu asta.
Pentru generația aia, Simone de Beauvoir n-a existat.
Îmi pare rău.
Nu-ți mai cere scuze.
Când ți-ai dat drumul,
ai apucat-o de față și i-ai zis...
Scuză-mă.
S-a întâmplat atât de repede, atât...
Și ce? Probabil s-a simțit flatată.
Crezi că e obișnuită cu asta la vârsta ei? Are 77 de ani!
Dar are fața frumoasă, are...
Nu te atașa, nu o să ne mai vedem cu ea.
Bine.
Dar nu este atât de rău. Mâine o să te descurci mai bine.
Nu-mi fac griji.
Clientei de mâine îi place
să te trateze ca pe un nimic.
Ca soția ta.
Glumesc.
Ba nu.
Nu glumesc.
Am venit acasă devreme. Se presupune că stau la Nancy până mâine seară.
Vrei să dormi aici?
- E în regulă? - Ce?
- Stai bine? - Da.
- Am făcut loc. - Mulțumesc.
- Poftim. - E mai bine.
Da.
Făceai asta când erai copil.
Poftim. Adu dosarul ăla! E important.
Foarte bine.
Până marți, pot prezenta o versiune definitivă
a legii pentru decongestionarea traficului.
Mulțumesc, Aude.
Am scris și un rezumat al proiectului Valézy.
Încă mai discutăm despre tunelul ăsta stupid?
Eu am decis, prefectul mi-a susținut decizia.
Henri, ce avem pe ordinea de zi?
Mă gândeam să ne apucăm de raportul KLM...
Ce părere are ministrul?
Nu l-a citit?
Lasă-i timp!
Francezii sunt răbdători, toată lumea știe.
Aude, cafea, te rog?
- Cafea? - Pentru mine, nu.
- Nu, mulțumesc. - Un ristretto pentru Henri.
Pari somnoros.
Poftim!
„Vă văd din nou, madam.
„Din toată dragostea din sufletul meu.
„A dv. este cea mai tandră și prima.
„Vă amintiți povestea noastră?
„Am păstrat-o în memorie.
„A fost, cred, vara trecută.”
- Bună! - Bună!
Ai venit la țanc pentru cină.
Am schimbat programul. Eu iau marțea, tu miercurea
și tot așa.
Ia loc!
Pare delicios.
Trebuie să călătoresc din nou.
- Ai făcut toate astea? - E Uber Eats.
Nu am timp. Poftim.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
- Cum a fost la Nancy? - Foarte bine.
- Ai încercat să mă suni? - Da.
Ai uitat ăsta.
Cu cartea ta de identitate, cartea de credit.
Cum te-ai descurcat?
Da, mulțumesc.
- Poftim. - Cum?
I-am cerut lui Bertin bani împrumut.
Și la Hôtel de Guise?
Ai avut vedere spre piață?
Da, spre piață, vedeam...
Îmi pare rău.
Nu știu ce e cu mine.
Care e problema, Margot?
Unde ai fost, Alphonse?
Nu la Nancy, am sunat la hotel.
- De ce ai făcut asta? - Nu știu.
Din instinct. Din cauza felului în care vorbeai despre asta.
Nu știi să minți.
Arăți ca un idiot când minți.
Ca acum.
Adevărul, sau arunc cu vânăta.
- Un gigolo? Tatăl tău? - Da.
Adică, nu prea mai e.
Gigoloul Jacques. Futu-i!
Mi-aș fi putut imagina orice, dar asta e o nebunie.
Al naibii Jacquot!
Pare atât de trist în scaun.
Dacă l-ai vedea când vorbește despre ea. E un alt om.
Deci, ce faci?
Am grijă de el.
Îl spăl, îl pun la culcare... Îi suflu nasul.
- Serios. - Îl ajut cu exercițiile.
Primele patru săptămâni sunt esențiale.
Nu se poate descurca singur. Dacă nu-l ajut, moare.
Orice am spune, el m-a crescut.
El este ultima mea legătură cu mama.
Înțeleg.
Scuze, trebuia să-ți spun.
Nu, e vina mea.
Sunt prea dură cu tine, știu.
Sar la gâtul tău înainte să-mi poți spune ceva.
Sunt fiică de ofițer.
Am făcut aceleași greșeli ca tata.
Uită-te la mine, Alphonse!
Poate nu suntem cuplul perfect,
poate nu e pasiune în fiecare noapte,
dar suntem o echipă.
Îmi place că, în sinea noastră, vrem ce e mai bun unul pentru celălalt.
Eu te susțin, tu mă susții.
Și puținul pe care l-am construit
e pentru că avem încredere unul în celălalt.
Promit să fiu mai blândă cu tine.
Serios?
Dar promite-mi,
uită-te în ochii mei,
promite-mi să nu mă mai minți.
Spune-mi că mă iubești!
Îmi promiți?
Îți promit.
JACQUES Unde ești? Ai întârziat!
El e.
Mâine o să facă niște teste ca să vadă dacă poate merge din nou.
Înțeleg.
Pot să fac un duș?
Ești la tine acasă.
Credeam că mi s-a spart creierul
Ceva era spart, nu știu când s-a întâmplat, dar...
De atunci, a fost un...
Funcționează din nou?
Da. Nu știu de ce, dar funcționează.
Vă place?
E mai mult de atât, e...
E uimitor.
E ca și cum cineva mi-ar fi scos
o țeavă din gât.
Sau nisipul din ochi.
- Cum te numești? - Nu am un nume.
- Nu vrei să vorbești? - Nu.
- Pot să primesc banii? - Acum?
Da, acum.
Aș prefera să mi-o frec și să te privesc.
Bine.
Pot să te ating?
Fă-ți treaba, fără întrebări.
- Bună seara! - Bună seara!
- Am rezervat o masă. Martha Drumond. - Da.
Urmați-mă. Încă n-a sosit.
Mulțumesc.
Ai noroc să te vezi cu Martha astă-seară.
E destul de simplu cu ea.
Oprește-l, e dezgustător.
- Nu mă deranjează. - Oprește-l atunci.
A planificat totul.
A rezervat o masă la Le Taillevent la 21:15.
Cu ce vă pot servi?
- Mulțumesc, dar aștept pe cineva. - Desigur.
Va trebui să-ți pun o mustață.
De ce?
Tipul cu care are fantezii avea mustață.
Un ticălos.
Scenariul e destul de simplu, e o cerere în căsătorie.
- Apropo, scoate-ți inelul. - Sigur.
Ea a cumpărat inelul pe care i-l dai.
Du-te să-l iei.
Pe cutie scrie „Martha”.
- Martha? - Da.
La ce dimensiuni are inelul, banii nu sunt o problemă pentru ea.
Îmi pare rău că am întârziat, Nu cunosc foarte bine zona.
Nu te-ai încurcat. Ce-i cu tine?
Nu știu, am vrut să
merg într-un loc la fel de frumos ca ochii tăi.
Și cu mâncare bună.
- E... - Nu fi crispat ca ei!
- Doriți să comandați? - Da.
Ce aș dori?
Șampanie?
În niciun caz. Dă un miros urât respirației.
O să ne sărutăm, nu te pot supune la asta.
O să iau un whisky simplu.
- De care? - Cel mai vechi.
- Și eu vreau unul. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Toată lumea are un băț în fund aici.
- Bună seara, iubirea mea. - Bună seara.
Ai vorbit cu tatăl tău?
Poftim?
Nu vreau să merg la Le Touquet cu ei în vara asta.
Îi respect și îi iubesc pe părinții tăi,
dar nu am să trec din nou prin același coșmar.
Unde ai vrea să mergi, iubirea mea?
Am vorbit despre asta de o sută de ori. Nu asculți?
Nu, prefer să te privesc.
La Ravello, în Italia, am mai fost acolo.
- Bine. Pentru Italia. - Pentru Italia!
Până la fund!
- Alo? - Sunt...
Ce bine e să vă aud vocea!
A durat ceva timp să mă sunați.
S-a întâmplat ceva între noi la birou.
- Mă înșel? - Nu știu.
Nu știți?
Cred că nu vreau să știu. Bine...
- Trebuie să închid. - De ce?
Futu-i!
Înainte să comanzi, am ceva să-ți spun.
- Nu poate aștepta? - Nu.
E important? Urăsc să fiu întreruptă când citesc.
Cred că nu e de ciocolată.
Dacă e ceea ce cred că e, lasă-te jos pe un genunchi acum.
Deci...
Iubirea mea,
vrei să fii soția mea?
Ia loc!
Martha îți va testa răbdarea, băiete.
- Ce? - Haide! Claude, ia loc!
Se uită lumea, e jenant.
Cum se spune, nu o supăra, stă să erupă.
Dacă tu nu știi ce vrei, nu va ști nici ea.
Ai ales locul ăsta pentru momentul ăsta de neuitat?
Plin de oameni crispați și de bătrâne cu pudeli?
Atât de fermecător!
- Ascultă... - Nu, ascultă tu!
De asta nu mai vreau să merg la părinții tăi.
De asta l-am părăsit pe Fabrice.
Oamenii ăștia mănâncă și gândesc conform clasei lor.
Îmi pare rău.
Am văzut-o pe mama plictisindu-se de moarte. Speram
că bărbatul care o să-mi ceară mâna mă cunoaște destul
încât să nu o facă într-un ospiciu.
Ei bine...
Trebuie să recunosc că sunt un pic derutat. Nu știu...
- Dv. ați vrut să venim aici. - Eu?
Eu am ales restaurantul? Despre ce vorbești?
Un restaurant pentru gurmanzi cu specialități din carne?
Sugestii: confit din coastă,
friptură de vițel. Sunt vegetariană.
Doar să citesc și mi se face rău.
Mă scuzați!
Oaia dv. moartă e gătită destul?
O auziți cum behăie?
Nu se potrivește, nu e mărimea mea.
Însoară-te cu vară-ta, părinții tăi o să fie încântați.
Bine, scuzați-o.
Martha!
Alphonse.
- Bună seara. - Știam că tu ești!
Mi-am zis: „N-are cum să fie el.”
- Ei bine, eu sunt. - Te-ai schimbat.
- Ce elegant ești! - Într-adevăr.
Chloé, soția mea.
- Încântat. - Bună seara.
- Sunteți îndrăgostită? - Poftim?
Pentru că urmează să-l pălmuiesc.
- Da? - A plecat.
Știu, calmează-te. La cheiuri, lângă Place Dauphine.
- Serios? - Nu-ți face griji. Fă cum spun eu.
- Asta făcea parte din plan? - Du-te. Nimic nu e simplu cu Martha.
- O nebunie! - E superb.
Futu-i!
Nu-l atinge!
Vorbesc cu Louis, îi explic totul,
apoi îl poți atinge.
Te ascult.
Nu în fața proștilor ăstora.
- De ce? - Ce?
E în regulă, băieți.
Plecați, ne vedem la Charlie.
Plecați acum!
Alege unul, frate.
Îți place, nu?
E al naibii de greu.
Ești o jigodie.
Ce?
Pune arma jos. Ia loc și ascultă-mă.
Scuzați-mă.
- Îmi dați voie? - Bine.
Ai dreptate. Am vrut să te impresionez cu restaurantul ăla de căcat.
Nu e nevoie să mă impresionezi așa.
- Știu. - Ar fi trebuit să vii după mine.
De ce nu ai alergat?
Nu mă iubești suficient cât să alergi câțiva metri?
Aparențe, ca întotdeauna.
Mă sperii.
Unde este tânărul care s-a lăsat de școala de arte împotriva voinței părinților săi?
E chiar în fața ta.
Și te iubește.
Nu ai o întrebare pentru mine?
Vrei să fii...
- Nu! - Ce?
Băiatul ăla se tot holbează la mine.
Ce?
Nu e adevărat.
De ce n-ar face-o? Nu-s genul de femeie la care se holbează bărbații?
Bineînțeles că ești.
E inevitabil, înțeleg.
Mereu va trebui să ignor bărbații care se uită la tine.
Fără să faci nimic? Nu-ți pasă de holbarea lor perversă?
- Iubirea mea... - Iubirea ta.
Îl lași să mă păteze cu dorința lui murdară.
Bună! Scuze!
Mă prefac că îți cer să nu te mai uiți la doamna aia.
Ce?
Doamna de la bar.
E mama ta?
Nu e.
Dar va trebui să mă prefac
că țip la tine pentru că te uiți la ea.
Ești nebun, nu mă uitam la târfa ta bătrână.
- Nu trebuie să vorbești așa... - Cară-te!
- Ce? - Du-te naibii!
- Încetează! - Cară-te, scârbă bătrână!
- Poftim? - E în regulă.
Stai! Cum i-ai spus?
De ce?
E iubirea vieții mele.
Și ce o să faci?
Care e problema ta?
Termină! E în regulă!
- Care e problema ta? - Termină!
Încetează acum!
Urăsc genul ăla de limbaj.
Să nu se uite nimeni la mine?
Nu asta am zis. Ai auzit ce a zis?
S-a uitat la mine. Dacă mi-a plăcut?
Sunt proprietatea ta? Mai suntem în anii '50?
- Asta e căsnicia pe care o oferi? - Am înțeles.
Noapte bună, merg să mă culc. Păstrați-vă banii.
O, nu!
Nu-mi vine să cred!
Scuze. Îmi pare rău.
Nu înțeleg. De ce ai făcut asta?
Mă tem că te pierd.
Mai bine mor decât să văd că pleci.
Dacă-l iubești, de ce i-ai refuzat cererea?
Nu spun „nu”, dar...
Vreau să fie fix ca în visul meu.
Nu mă înțelegeți greșit, doamnă, dar sunteți imposibilă.
Îmi place mult când îmi spui „doamnă”.
Îmi aduce aminte de momentul în care m-ai abordat lângă Aldo.
Ai spus: „Bună seara, doamnă, sunt un prieten al vărului dv.
„Țin un picnic mâine, lângă lacul Saint-Cassien.”
Am înotat împreună. Era frig.
Dinții îmi clănțăneau, la fel și ai tăi.
Și am zis...
„Nu locuiesc prea departe.
„Veniți să vă schimbați acasă.”
Unde vă duceți?
Nu locuiesc prea departe.
Vii?
Îți împrumut marfa, tu fă ce ai de făcut.
Dar să știi ceva,
nu am încredere în tine. Nu-mi plac tipii ca tine.
Tipii din cartiere scumpe care fac pe durii cu adidașii lor Air Max.
- Ești doar un mic fătălău. - Ce ai spus?
Ai grijă, frate. Jur.
„Ai grijă”?
La ce?
Pe cine crezi că sperii aici?
Mă avertizezi? Vrei să te împușc?
Ascultă-mă!
Repetă după mine.
Tot ce spun eu spui și tu. Bine?
Nu te-am auzit.
Bine.
Sunt doar un puști burghez
care se joacă cu arme.
La naiba! Sunt doar un puști burghez care se joacă cu arme.
Îmi place să-mi vâr cocoșelul în curul băieților.
Taci naibii!
- Spune-o! - Nu.
- N-o să spun asta în veci. - Vrei armele?
Da, dar n-o să spun asta.
Spune-o!
Nu.
Dă-mi hainele tale, o să le usuc.
- Care e problema? - Știam eu.
- Era prea frumos să fie adevărat. - Ce e?
Mi-am tot spus „Fii atentă”. Amândoi sunteți monștri.
- Despre ce vorbești? - Despre ea.
- „Ea”? - Asta.
E bricheta pe care i-am dat-o surorii mele de ziua ei.
Ea e cea potrivită pentru tine.
E mai tăcută, mai exigentă și mai feminină decât mine.
O să jubileze, băieții mereu mă preferau pe mine.
O să fiți fericiți împreună.
- Cred că o să sar. - Nu, Martha!
- Nu te apropia! - Martha!
Așteaptă!
- Martha. - Nu te apropia!
Nu mă apropii.
Sora mea face felații bune? Dinții ei de iepuroaică nu incomodează?
Deci asta era.
V-a părăsit pentru sora dv.?
Ce are ea ce nu am eu?
Nimic. Sunt sigur că nu are nimic ce tu nu ai.
- Ce? - Am fost un laș.
M-ai speriat și știi asta.
Vino încoace.
Nu-mi dați drumul! Vă rog!
- Să vă dau drumul? - Nu e amuzant!
Trageți-mă sus!
Ați plătit pentru o cerere în căsătorie.
O să vă întreb din nou și o să acceptați.
- Bine? - Bine.
- Promiteți? - Da, dar grăbiți-vă!
- Vrei să fii soția mea, la naiba? - Da.
- Nu te aud. - Da.
- Nu. Încetează! - Ce?
Nu în seara asta. Ceva nu e în regulă.
Futu-i!
Poftim.
- Ți-am spus. E complicată. - Mie-mi spui?
- Dar n-a fost plictisitor. - Nu. Din păcate.
Nu te plânge! Plătește bine.
Ușor cu untul!
Te rog. Doar mâncarea mi-a mai rămas.
Nu e așa de târziu.
Ai ceva?
La ce te referi?
- Luați loc, dle colonel! - Taci!
Poftim.
- A fost totul în regulă? - De ce-ți pasă?
E tare ca talpa. Vrei să-mi rup dinții?
- Îmi pare rău. - N-o atinge!
- O să-mi ajungă, stai jos! - Da.
Nu poți fi niciodată prea rău cu Françoise.
E coșmarul feministelor.
Porcăria asta e crudă.
O să stai să te uiți la mine?
Treci aici, jos, suntem în război, ții minte?
Asta e bine.
Ce fată bună!
Te descurci bine. Așa.
Nu încetini, nu ești așa de bună. Grăbește-te!
Ritm constant, haide! Și... Așa.
- Bună seara, dle sergent. - Dle ofițer.
- Ce-i cu scandalul ăsta? - Ne distrăm cu o târfă de-ale nemților.
- Primește ce merită. - La o parte!
Dați-i drumul imediat.
Sau îi spun colonelului.
El ar aproba un comportament așa de grosolan?
Numele tău, dle sergent.
Maurice Bergeron.
Dă jos vestonul și acoperă femeia.
Pe târfa nemțălăilor?
Gura! Fă ce spun!
Liber.
Veniți cu mine.
Vă rog.
Târfă nenorocită!
Colaboratoareo!
Vă scriu ca să vă spun că, fără dv., viața mea ar fi diferită.
N-o să uit niciodată ce ați făcut în noaptea aia.
Unele acțiuni pot întreține focul din cele mai reci inimi.
Ani întregi, am încercat din răsputeri să duc o viață normală.
Indiferent cum a judecat lumea trecutul meu,
am iubit un bărbat pe care nu l-am ales,
în toiul unui război la care el n-a vrut să ia parte.
În noaptea în care m-ați salvat din mizeria aceea,
purtam în mine rodul acelei pasiuni.
Datorită unui ofițer, ea a supraviețuit.
O tânără fată care nu știe nimic despre durerea prin care a trecut.
Aș vrea să-i pun unul dintre zâmbete în plicul ăsta,
un semn luminos al omeniei dv.
Ei bine, nu a fost grozav.
Dar faci progrese, micuța mea Françoise.
- Mulțumesc, dle colonel. - Cu plăcere.
Cine e? E destul de drăguță.
Nu o recunoașteți? E mama. Și asta sunt eu.
N-aș fi aici fără dv.
Sinistru.
Domnul Dragoste, salut!
- Bună seara! - Tu ești?
- Deranjez? - În niciun caz.
E ora trei dimineața.
Totul a decurs bine cu colegul tău.
- Foarte bine. - Și nu te deranjează?
De ce m-ar deranja?
Ne întâlnim de 20 de ani, îmi trimiți un străin...
Eu zic că a mers bine și...
Nu te deranjează?
Nu ești doctor de oase.
Am băgat penisul tău în gura mea de 842 de ori.
Ai numărat?
Am fost la școala militară. Defect profesional.
Ce este în neregulă?
Plătești pentru un serviciu.
Un personaj. Nu știi nimic despre mine.
Te cunosc mai bine decât crezi.
Pot citi limbajul corpului, tăcerile.
Nu cumpăram un serviciu. Te cumpăram pe tine.
- Mi-e dor de tine. - Bine.
Dar nu sunt disponibil.
De ce? Cine este? Ce este?
Nu este nimeni.
Așa joci? O să-l văd din nou. Tu pierzi!
Să nu te întorci în lacrimi când mă pierzi.
O să reduc rata dobânzii la 1%.
- La 0,75%. - La 0,80%.
Și renovarea?
Pot obține un credit pentru ea?
Depinde de tipul de renovare.
- Treizeci de mii. - Cincizeci de mii!
Patruzeci de mii.
Ai sosit?
Îmi pare rău că te-am trezit.
Cât e ceasul?
Culcă-te la loc!
Se simte bine?
Nu chiar. A făcut o criză la 2:30. Culcă-te la loc!
MONTALCINO, TOSCANA
Vă rog, mama mea ar vrea să fie singură. Mulțumesc.
Mulțumesc.
- Unde te duci? - Nu mă atinge, bețivule!
O să te omor, cățea!
Deschide!
Nenorocitule!
Nu o să mai rănești pe nimeni cu asta.
Subtitrarea: Constantin Ursachi
Redactor Anca Tach