Tager vi på Lido i aften?
Fuck Lido.
Det er for tabere og bøsserøve,
ligesom jer!
Lad os tage på Paradis Latin, det er bedre. Tro mig, jeg kender Paris.
Vil du gerne ud i aften?
Selvfølgelig vil jeg det.
Man tager ikke til Paris for at sidde på hotellet
og strikke.
Jeg er træt, Enzo. Vi er ude hver aften.
Gør jeg dig træt?
Du drikker for meget og kommer op at slås.
Og hvad så? Hvad er problemet med det?
-Gør, hvad du vil. -Hvad jeg vil?
Har jeg brug for tilladelse fra dig?
Er du min kone eller min mor?
Nogle gange er jeg i tvivl.
Du er ikke min mor.
Du er ikke halvt så meget kvinde som hende.
Hun var en helgen, der ikke brokkede sig hele tiden.
Du kendte hende, Luigi. Fortæl hende det.
Hun var en engel.
Må hun hvile i fred.
Jeg er træt.
Jeg vil bare i seng.
Så gå i seng, kælling.
Kør mig til klubben og hende til hotellet.
Her er det. Kom så.
Her.
Tak.
Vil du høre noget musik?
Kan du lide jazz?
Jeg kender det ikke så godt.
Det er meget roligt. Jeg lytter til det, når jeg er trist.
Det er godt, ikke?
Det kommer an på, hvor meget I vil have.
Vi vil have meget, men hurtigst muligt.
Hvad mener du med "meget"?
To gram, 10 gram, 100, 200?
-Hvor mange penge har I? -Mere end nok.
-Hvad betyder det? -Det betyder meget.
Mister Love, hallo.
Hallo?
"I bogen Min fars store dag
lærer vi, at..."
Klap i! Hvem er han?
Det ender skidt. Vi må gøre noget, frue.
-Hvad er det til? -Privat forbrug.
Jeg ved ikke, hvad du gør med hendes penge,
men jeg nakker dig.
-Svar A. -Nå, Gaston?
Er det dit endelige svar?
Kendte du ikke svaret?
Undskyld, jeg var langt væk.
Det er okay.
-Det har været en hård dag. -Ja.
Du må gerne.
Få lidt hvile.
Ved du, hvad vi gør?
Nej. Hvad?
Hvad gør vi, når vi er kede af det?
Vi bestiller pizza.
En dejlig pizza. Hvilken slags?
Dobbelt ost!
Og vi ser Pigerne fra Rochefort.
-Hallo. -Hallo.
Ligesom kaviar.
Jeg elsker det.
Det koster det samme som kaviar. 4.000.
Værsgo, unge mand.
Hvordan ved jeg, det er ægte?
-Er du okay? -Ja.
-Godnat. -Vil du ikke blive?
Nej. Farvel.
Fint. Godnat.
Din konvolut er på køkkenbordet.
Nej, denne gang giver jeg.
Jeg havde en dejlig aften.
Godnat.
-Laura! -Hvordan har du det?
-Velkommen til Paris, skat. -Det er sjovt at se dig her.
-Du er her endelig. -Ja.
-Længe siden. -Kom, lad os få noget mad.
Under lockdown troede jeg, jeg ville begå selvmord.
For singlekvinder som os var det et mareridt.
Intet ændrede sig på landet.
Jeg drak hele vinkælderen.
Det har gjort underværker. Du ser fantastisk ud!
Apropos, lad os få en til. Undskyld mig?
Jeg har noget at fortælle.
Sig det ikke til nogen.
-Hvem? -Det er en hemmelighed.
Kom nu, ud med sproget.
Det her.
-Hvad er det? -Vis mig det.
-Se. -Gæt, hvad det er.
-"Mister Love." -Hvad er det? Vis mig det.
Jeg er med.
Ja.
Alletiders.
Smukt.
Vent.
-Stop. -Nej! Det var fantastisk.
Du er helt blæst.
Og hvad så?
Hvem kan bebrejde mig?
Mister jeg mit job?
Forlader min mand mig? Skræmmer jeg mine børn?
-Er jeg et dårligt eksempel? -Hvor skjuler du det?
-Det ved jeg ikke. -Hvor er det?
Hvor er det?
I skuffen.
Vi købte det ikke til dig.
Jeg vover pelsen for at få os ud af det rod.
-Det er mine penge! -Dine penge, men mit liv.
Jeg har ikke lyst til at dø.
Hvorfor har I alle et dødsønske?
-En stribe til? -Nej.
Jeg elsker følelsen indeni.
-En mere. -Nej!
Se dig i spejlet. Det er ikke kønt.
-Du vil ikke sove i en uge. -Jeg kan sove i det hinsides.
Har du sovepiller?
-Det tror jeg. -Tag en i aften.
-Inden du går i seng. -Hvorfor skulle jeg gå i seng?
Fordi vi har en plan i morgen.
Jeg har brug for dig.
Har du brug for mig?
Det var sjovt, men nu skal du sove.
Det er bedst at stå op og gå i seng samme dag.
Okay, godnat.
Lucien?
Ja?
Har du ikke glemt noget?
-Igen. -Nej.
Det er nok.
-Jeg vil have mere. -Du er påvirket!
Hvorfor har du hans nøgler?
Fordi det er mit sted.
Jeg har aldrig været der.
Jeg havde fået nok af hans chikane, så jeg købte den til ham.
Du har penge. Det er ikke sødt.
Det er meget sødt af mig.
Det er rue Paul Bourget nr. 17. Bygningen, etagen, det hele.
Idioten tror, han er hård, men han er født i et rigt kvarter.
Møgforkælet til han var 26. Han er luddoven, ødsler penge væk.
Nu er han glad.
Han bor et sted, der kan forklare hans uduelighed.
Måske er han syg.
Jeg er også syg.
Alderdom er som kræft.
Sofiane, gæt, hvor meget han fik?
Ingenting som sædvanligt. Hans far kom hjem.
-Hvordan gik det? -Godt.
I det gode vejr ville det være godt for dig at tage til en rig forstad.
Jeg er ikke imod forslaget.
Hendes navn er Anne-Marie de Montenay,
og hun venter på dig i et palæ i velhavende Rueil-Malmaison.
-Det stinker af katolicisme. -Hvor gammel er hun?
-Ung, 65. -Hvor meget?
Et tusind og et pænt forskud.
Jeg er klar.
Når du kommer derhen, parkerer du ved hovedindgangen.
Gå indenfor. Du vil se et klaver.
På klaveret er der en vase.
Og i vasen er der et tørklæde.
-Hun beder dig tage bind for øjnene. -Må jeg ikke se hende?
Åbenbart ikke. Hykleri, religion, den slags.
Du må ikke smugkigge. Hvis du gør, betaler hun ikke.
Og så?
Gå et par skridt,
og følg så hendes instrukser.
-Goddag. -En fornøjelse.
Giv mig Deres hånd. Følg mig.
Der er en sofa bag Dem.
De må gerne sætte Dem.
Tag Deres jakke og skjorte af, tak.
Tag bukserne ned.
Kan De lide Deres job?
Det varierer.
Hvis jeg bruger min normale stemme, genkender du mig så?
Kig bare.
Du skulle se dig selv...
Jeg tror, vi bør tale sammen.
Ja.
Det her er Johanna.
Det er Johanna, ikke?
Det kan være, hvad du vil.
Hvem er hun?
En del af mig, jeg altid har holdt hemmelig.
Han og jeg talte lidt sammen.
Hvad talte I om?
Ting, vi aldrig havde fortalt.
Kom med.
I sidste ende er livet ikke så skidt.
Hvis jeg ikke havde opdaget, hvem han virkelig var,
havde jeg aldrig indset, hvad jeg længes efter.
Fortalte du ham om mig?
På en måde, ja.
Kom.
Læg dig ned.
Kom så.
Hej med dig.
Hvordan reagerede han?
Han sagde ikke noget.
Fortrak han ikke en mine?
Ikke rigtigt.
Hvordan har du det?
Det føltes godt.
Jeg er stolt af dig.
Det er starten på noget nyt.
Kom med mig.
-Hvad er det? -Alle dine ting.
Jeg vil ikke se dig igen.
Er du okay?
Græder du?
Jeg har lige sagt farvel til halvdelen af mit liv.
Jeg er vildt sulten. Giv mig det McDonald's.
Det kommer. Vent. Det er varmt.
Her. Jeg købte pomfritter.
-Tak. -Pomfritter?
-Så I det? -Hvad er det?
-Jeg prøver det. -Vent, det er ikke mit.
Jeg er ligeglad.
Seriøst?
Galaxy Estates,
17 rue Paul Bourget, anden sal,
lejlighed 12.
Må jeg få en beskrivelse af dig?
Hvad så?
Det er den ægte vare!
-Fucking fedt. -Der.
Det er så godt.
Er det den ægte vare?
Far?
Hallo.
Vi har ikke en aftale, men...
Kom ind.
Skal jeg...
-Nej, det er okay. -Er du sikker?
Jeg varmer nogle supperester.
Undskyld, jeg er sent på den. Jeg kender ikke området.
Gud, hvor er du smuk.
Det leder mig til mit spørgsmål.
Det er godt at se dig igen.
I lige måde.
Kan du lide den?
Jeg elsker den.
-Der er nogen. Jeg går derhen. -Gå.
-Pis! -Politiet!
-Hvad laver du? -Sid ned.
Hvad er det her?
-Gutter! -Hvis er det?
Hvem? Det er ikke mit!
Jeg sværger! Rør mig ikke!
Hvad er det? Det er ikke mit!
Det er ikke mit, okay?
Fjern det lys fra mit ansigt!
Dette er Adèle Mouginots telefonsvarer.
Læg en besked efter tonen.
Og som digteren sagde:
"Det er en kunst at fatte sig i korthed."
Adèle, det er Alphonse.
Jeg har godt nyt.
Jeg tror, at dine problemer er løst for en tid.
Ring til mig.
I det her lys ligner du sådan din mor.
Kendte du hende?
Vi mødtes af og til i gangen.
Boede du her, mens hun var der?
Vi flyttede ind to måneder, før hun rejste.
Talte du med hende?
Småsnak.
Min mand kendte hende bedre.
Han var amatørfotograf og bad hende om at stå model.
Det gjorde mig vanvittigt jaloux.
Dine forældre elskede hinanden højt.
Dagen inden virkede hun glad.
Hav en god dag.
I lige måde. Hvor skal du hen?
Det angår ikke mig.
-Vi ses. -Farvel.
Alphonse.
Jeg kan lide dig.
I lige måde.
Nemlig, gamle mand.
Du fik som fortjent.
-Det er ikke mit, bro. -Kald mig ikke for "bro".
-Det er ikke mit. -Hvad er det så?
Lagde julemanden 150 gram coke i din sok?
Det ved jeg ikke.
Drop dine numre.
Du er taget for at sælge to gange.
Jeg solgte hash.
Ja. Du ville være smart, en stor kanon.
Du er så dum, at nogen sladrede om dig.
-Hvem? -Det er lige meget.
Du kan ikke engang holde på din bande.
Jeg sælger ikke coke, bro!
-Stop. -Er det til privat forbrug?
-Hundred og halvtres gram? -Du er syg.
Vi spilder vores tid.
Det her er alvorligt, Louis.
Fortæl os, hvem du fik det af.
Jeg ved det for helvede ikke.
Den er god med dig.
Jeg ved det ikke!
-Jeg vil ikke i fængsel. -Rolig nu.
Kom ikke nærmere! Rør mig ikke!
Gør ikke det her imod mig!
-Hvad? -Beklager.
-Hvad er der? -Beklager.
Ja?
Ja.
Hvad foregår der?
Okay. Jeg er på vej.
Jeg må afsted.
-Ikke nu. Jeg kunne lide det! -Jeg kommer senere.
Bind mig op!
Hendes kræft er forværret.
Hun havde kræft.
Vidste De det ikke?
Jo, men hun er en meget privat person.
Hun taler sjældent om det.
Hun vil ikke i behandling. Det er et under, hun overlevede så længe.
Sid ned.
De damer,
imens fru Villemaire er på barsel,
vil hr. Moreira tage over som jeres litteraturunderviser.
Værsgo.
Tak, hr.
-Godmorgen, de damer. -Godmorgen.
Så...
Lad os starte med en leg.
I er sikkert ikke vant til at lege i timen.
Hvem kan sige noget om det, jeg lige skrev?
-Frøken... -Clément.
Er det dit fornavn?
-Mit efternavn. -Stille.
-Adèle Clément. -Værsgo.
De er alle værker af Flaubert, undtagen Hernani.
Som er et teaterstykke af...
Victor Hugo.
Flot.
Du havde et delikat smil,
en mands gangart, men en drengs øjne.
Jeg havde aldrig følt det før.
Er De faret vild?
Ja, jeg leder efter Rue Poincaré.
-Det er på den anden side. -Jeg kender ikke byen endnu.
Det er en lille by. De vil snart klage over, at De har set det hele.
Følg efter mig.
-Vent på mig. -Hurtigere, Lucien.
Kald mig ikke Lucien. Jeg er din lærer.
Okay, Lucien!
Gør, som om du er hjemme.
Det vil jeg gøre.
Jeg drømte altid, at vi ville forlade byen sammen,
den lillebitte, kedelige by, sønderrevet af krigen.
Kom nu, op med dig.
-Lad ikke som om, du er gammel. -Du bør ikke være her.
Jeg er din lærer.
Du er min lærer, når vi er på skolen.
Her er du en kedelig mand, der ikke kan danse.
Jeg skal rette stile.
Og jeg kan danse. Fremragende, faktisk.
Dans med mig, ellers flår jeg min bluse itu og skriger.
-Ville du gøre det? -Jeg er ved at dø.
-En dans, så går du. -Det lover jeg.
Det var dig. Det var sådan, det var.
Jeg var forelsket.
For første gang.
Og sikkert sidste.
Når vi er sådan her,
elsker du så stadig din kone?
Selvfølgelig.
Jeg vil altid elske min kone.
Men hun er langt væk.
Hun er her i mine tanker.
Adèle, stop!
Lad mig være.
Jeg havde dårlig samvittighed.
Jeg var ung og stolt.
Undskyld, Lucien.
Jeg tilgiver dig.
Med tiden indrømmede jeg, at det ikke var sandt.
Jeg skrev hundred breve.
Men det var for sent. Du svarede aldrig.
Hvil dig nu lidt.
Det er til dig.
Du kan åbne det senere.
Læs digtet for mig.
Hvilket et?
Det, du læste op for klassen.
Kan du det ikke udenad?
Nej.
-Beklager. -En skam.
Læs det alligevel.
"Du, som ikke kender barndommens skønhed.
Barn! Misund os ikke vores modne sorger,
der både gør hjertet til slave og rebel,
og hvis latter ofte er mere ulykkelig end dine tårer.
Vi glemmer. Din sorgløse alder er så sød!
Den forsvinder som en brise, der flakser over himlen,
et glædeshyl, der svækkes og giver genlyd."
"En isfugl på vandet."
"Åh! Forhast ikke de modne tanker!
Husk at nyde morgenen. Husk at nyde foråret."
"Dine timer er som sammenflettede blomster."
"Pluk dem ikke hurtigere end tiden."
Hun er væk.
Tak.
Goddag.
Jeg var på vej ud.
-Hav en god dag. -I lige måde.
-Hvad foregår der? -Jeg arbejder igen.
-Er det et problem? -Nej.
Gør det dig ked af det?
Det er ikke det.
Har du noget whisky?
Ikke nu. Du har en klient om 45 minutter.
Jeg tager ikke afsted.
Ikke i dag.
Hvad er der med dig?
Min kone er lige gået fra mig.
Hun er lesbisk.
Jeg har lige gemt
150 gram kokain i en galnings lejlighed.
Og en, jeg elskede, er lige død for øjnene af mig.
Hvem er død?
Adèle.
Adèle?
-Vores Adèle? -Ja.
Pis.
Hun var vores bedste klient.
-For sjov. -Det ved jeg.
En fandens god kvinde.
Og god i sengen.
Den slags sker.
I den her branche må man være hård.
Jeg mistede fire sidste år.
Fire?
Fire.
Jeg kan ikke det her.
Selvfølgelig kan du det.
Det er der, du betyder mest.
Hvis du har brug for tid til at samle dig,
kan jeg booke dig nogle af de unge.
Hvad er der med attachemappen?
Det er ikke noget.
Undskyld mig.
Hallo?
Kan du høre mig? Det er Louis. Jeg har godt nyt. Er du klar?
Den gamle dame er død.
-Hvem? -Min bedstemor er død.
-Og? -Du skal tage hjem til hende.
-Jeg kender koden. -Hvilken kode?
Du gør mig vanvittig. Til pengeskabet, idiot.
Har du koden?
Kom så. Okay, fortæl mig det hele.
Goddag.
Jeg kan ikke i aften. Jeg har en...
God timing. Vi talte netop om dig.
-Kom ind. -Mig?
Børn, helt efter planen. Det her er Alphonse.
Sæt dig.
-Hej. -Sæt dig.
Seriøst?
-Hvad er der med jer? -Hvad forventede du?
Det er ikke personligt. Sæt dig i vores sted.
Det her er mærkeligt for os.
-Jeg forstår ikke. -Det gør vi heller ikke.
Jeg ved, at det er svært at forstå, at jeg har startet et nyt liv i min alder.
Undskyld mig?
Lad mig tale ud.
For jer vil jeg altid være jeres fars kone.
Han har været væk i fem år.
I fem år har jeg boet alene.
I kommer med måneders mellemrum, når jeg insisterer.
Der er altid en undskyldning for at udsætte eller aflyse frokost.
I fem år
har jeg overvejet det værste.
Men så sker det,
at fem år senere smiler skæbnen pludselig
til mig igen.
Vi mødtes, da jeg havde det værst.
Han lærte mig at elske igen.
Vi har et problem her...
Sig ikke noget. Du fortjener ikke det her.
Ikke helt.
Børnene vil acceptere dig.
Det her er alletiders, men det er en misforståelse.
Jeres mor er en vidunderlig kvinde.
Jeres fars død var hård ved hende.
-Vores far? -Ja, og...
Hvad er det, du siger?
Jeres fars død var hård for hende.
Vent, far er ikke død.
Mor, har du fortalt ham, at far er død?
Han er nærmest død.
Bare fordi han var dig utro med naboen fra Beaulieu...
Nævn ikke den luder!
Hvad så han i hende?
Den slags sker.
-Ja. -Han er død for mig.
Din pokkers stolthed.
Du ødelægger dit liv, og også fars.
-Forresten, hvor er Gaston? -Det rager ikke dig.
Jo. Han kendte min mor.
Hvem er din mor?
Det ved jeg ikke. Men jeg vil gerne finde ud af det.
-Er du der? -Ja.
Vi har et problem.
Hvad er det?
Hold kæft. Jeg sover!
Hvad?
-Det er åbent. -Og?
Det er tomt. Der er ingenting. Fuck.
Fuck! For fanden! Sådan noget pis!
Hvad fanden gør jeg nu? Jeg har ingen penge.
-Hvad i... -Hold kæft. Jeg sover.
Stop! Det gør ondt!
Og? Er det et problem?
Slip mig.
Vil du sige noget?
Sov godt.
Kære herre. Hvis du læser dette brev,
betyder det, at jeg er på vej ud.
I sidste ende må dagen møde natten.
Som tak for at have givet mig
mine sidste nydelsesudbrud,
er der her nogle fakta
til en, der elsker ure så højt.
Se på minutviserne på mine tre ure.
En mod øst,
en mod syd
og det tredje mod vest i lejligheden.
De er mine favorittidspunkter.
Daggry om vinteren,
skumringstid om sommeren,
og midt om natten.
Brug det fornuftigt.
Adèle.
Din lille djævel.
Tekster af: Sidsel Seeberg
Kreativ supervisor: Lotte Udsen