Paljonko kello on?
-9.20. -Voi paska.
Nostakaa kätenne.
-Mistä tiedän, ettette petä minua? -En tee niin.
Sitä paitsi en ole saanut seksiä neljään kuukauteen.
Kuin olisi vankilassa...
Miksi puhuisin teille?
En tiedä.
Ehkä koska soititte minulle.
Pyysitte minua tulemaan.
Tässä minä olen, aamulla, ja minä vihaan aamuja.
Jotkut kusipäät ulkomaailmassa varastivat rahani.
-Paljonko? -Paljon.
Kuulostaa hyvältä.
-Keitä he ovat? -Ei hajua, outoja tyyppejä.
En tiedä mitä he tekevät, mutta jotain vitun hämärää.
He päättivät sotkea minun ja mummini asiat.
Tarinaanko kuuluu mummi? Entä iso paha susi?
Hän on kuollut.
Otan osaa.
En välitä, hän oli oikea ämmä.
Mitä muuta tiedätte niistä tyypeistä?
Puhelinnumeroita, osoitteita, kuvia? DNA-näytteitä?
Hitto vie, olette niin outo.
Tiedän sen.
Selvä.
Ei auta.
-Odottakaa. -Niin?
Hyvä on.
Kerron mitä tiedän, te puristatte heistä massin.
Mitä minä saan siitä?
10 prosenttia rahoista.
-20. -10.
-Viisitoista. -Kymmenen.
Olen kuulolla.
Miten menee?
Menikö viikko hyvin?
Ettekö aio puhua?
Selvä on.
Hiljaisuusterapiaa.
Vaiti pysymällä voi kertoa paljon.
Hyvää huomenta.
Nukuitko täällä?
En tiedä, se tuntui hyvältä.
Nukahdit, joten ajattelin yllättää sinut.
Yllättää minut?
Luulitko, että pitäisin siitä?
Mitä itse asiassa ajattelit?
Rikkaiden vanhojen naisten paneminen ei tee sinusta vastustamatonta.
Olet hyvä sängyssä, mutta niin on vibraattorinikin.
Okei.
En ollut selkeä. Maksan kyllä, se on helpompaa.
-Ei. -Kyllä!
Muista, että sinulle maksetaan. Tarjoat palvelua.
Käyn suihkussa.
-Päivää. -Päivää.
-Voinko auttaa? -Kyllä.
Mitä etsitte?
Hetki. Olen varma, että se löytyy vielä.
Silloin käytössäni oli vanha Leica.
Otin kuvia kaikista.
Onko tässä Ève?
Kyllä. Hän oli kaunis.
On yhä, tiedäthän.
Niin.
Mitä voin tehdä?
Olkaa sinnikäs.
Kokeilin kaikkea! Hän on sekopää.
Nainen, jonka kanssa petin häntä,
oli niin typerä, sanonpa vain.
Menetin kaiken elämäni huonoimman yön takia.
Miten hänelle selvisi?
Minä kerroin hänelle.
No...
Niin, tiedän.
Siinä se on! Tiesin sen olevan jossain.
Ettekö ole nähnyt kuvaa hänestä?
Isäni heitti kaikki pois hänen lähdettyään.
Ymmärrän.
Keitän teetä.
Onpa upea paikka.
-Paljon parempi kuin hotelli. -Tämä on väliaikaista.
Niin kuin kaikki.
Olit niin kaunis.
Olin onnellinen.
Olen pahoillani. Tämä on hyvin poikkeuksellista.
Lupaan, ettei niin tapahdu enää.
Kiitos.
Voimmeko jutella?
Olet polttanut.
Vain kaksi sätkää.
-Haluatko kuolla? -En, vaan elää.
-Meidän täytyy puhua. -Ei nyt, minulla on tärkeä päivällinen.
Sinulta jäi väliin kaksi asiakasta.
-Tiedän, olisi pitänyt... -Minkä tähden?
He olivat tuohtuneita. Olisit kertonut.
Ei se ole iso juttu.
Ei tietenkään. Mikään ei enää ole iso juttu sinulle.
Mitä tarkoitat?
Anna olla.
-Pengoitko tavaroitani? -En penkonut.
Avasin salkun, jonka jätit minun olohuoneeseeni.
En tiennyt, että siellä on 600 000 euroa.
Laskitko ne?
Minun tehtäväni on laskea, paljonko tienaat.
Haluaisin tietää, kenen perseellä tienasit niin paljon.
Se ei kuulu sinulle.
Oletko sinä hitto vie tosissasi?
Kätket rahasi minun kotiini.
Älä sotke minua hämäriin bisneksiisi.
LOL!
-Mitä? -Ei mitään.
Mistä ne rahat tulivat?
Minä puhun sinulle. Jos et kerro...
Aiotko potkaista perseelle, antaa selkään?
Lakkauttaa viikkorahani?
Kerro, mistä sait ne, tai heitän ne pois.
Mikä naurattaa?
-Et tekisi niin. -Miksi en?
Rakastat rahaa liiaksi.
Rakastat elämässä vain kahta asiaa: naisia ja rahaa.
Ja poikaani.
Vasta muun jälkeen. Heippa.
Älä koske rahoihini.
Ehkä annan sinulle kelpo siivun.
Kusiaivo.
-Anteeksi, että myöhästyin. -En halua tietää syytä.
-Ei se sitä ollut... -Hyvä.
Miten on mennyt?
Hyvin.
-Minä... -Oikeastaan...
En ole varma, haluanko tietää.
Okei... Eli...
Myönnän, että tulee olemaan vaikeaa puhua.
Haluatko perua?
En. Sovin tekeväni tämän.
Olemme molemmat täällä.
Minulla on nälkä ja jano.
Kuka hän on?
En tiedä, minulla ei ole tietoja.
Sitten se on yllätys.
Joskus niin käy, koska...
Joka tapauksessa.
Meidän pitäisi hymyillä.
-Hymyillä? -Niin.
Näyttää rennoilta, läheisiltä.
Rakastavaisilta.
Onnea sen suhteen.
Kuule,
nautin paljon viime kerrasta kun olimme yhdessä.
Mutta se teki myös kipeää.
Sama juttu.
Sama mikä? Nautinto vai kipu?
Sama. Muuten en olisi täällä. Mutten tiedä, menenkö loppuun asti.
Sinulla on oikeus...
Kiitos.
Olen hiljaa.
-Rouva. -Kiitos.
Okei.
Miten menee, rakas?
Oikein hyvin, kulta.
Oliko kiva päivä?
Tosi kiva.
Miksi hymyilet, kultaseni? Yritänkö liikaa?
Et suinkaan.
-Voivatko lapset hyvin? -Kyllä.
Muista, että meillä on vain yksi.
Tietysti. Totta kai.
Koska ensimmäinen kuoli.
Ikävää, pidin hänestä.
-Enemmän kuin toisesta. -Joka on yhä elossa?
Mutta hän ei näytä siltä.
Olisi pitänyt täyttää hänet.
Kuten se kissa.
Mikä kisun nimi oli?
-Léon. -Léon?
Silläkö oli pojan nimi?
-Léontine. -Anteeksi.
-Voinko kysyä jotain? -Olkaa hyvä.
Tämä on ensimmäinen kertani täällä.
Voitteko suositella jotain?
En tiedä, otanko lihaa vai kalaa.
Ottakaa molempia!
-Pilailen. -Olette oikeassa.
Mukava nähdä pari, joka nauraa yhdessä.
-Kauanko siitä on? -Hyvin kauan.
Liian kauan.
En tiennytkään. Näytätte rakastuneilta.
Minusta olisi ihanaa nuolla pilluasi.
Pilailen.
Välillä on kiva nauraa.
Anteeksi, minulle tulisi alkuun Kir.
Samoin tänne.
-Kaksi. -Selvä on.
Näin tämä homma etenee.
Alkupalojen jälkeen liitytte seuraani vessaan.
Te odotatte hänen palaavan kuin mikäkin idiootti,
ja kymmenen minuutin päästä tulette katsomaan mitä tapahtuu.
Löydätte minut vessasta jalat kiedottuina hänen ympärilleen.
Voitte improvisoida...
Purskahtaa itkuun, loukata minua, miten vain haluatte.
Ja sen jälkeen päätätte kostaa.
Sopii minulle.
Entä sinulle?
En tiedä, sopiiko kysyä...
Miksi juuri tämä fantasia?
Koska...
Niin kävi minulle.
Mutta minä olin te.
Ravintola oli hyvin samanlainen kuin tämä.
Mutta tyttö oli baarissa.
Minä ja mieheni söimme pöydässä, kuten teimme joka lauantai-ilta.
Puhuimme työstäni, juuri ostamastamme talosta.
Olimme juoneet vähän ja olimme hyvällä tuulella.
Alkupalan jälkeen mieheni meni vessaan.
Huomasin hänen katselevan naista,
mutten halunnut uskoa sitä.
En ollut varma, halusinko tietää.
Odotin kuin idiootti 15 minuuttia.
Sitten päätin mennä vessaan.
Hitaasti, hiljaa.
Ja sitten...
Kuulin kaiken.
Pala kurkussani oli niin suuri,
etten kyennyt edes itkemään.
Mutta outoa kyllä,
sen illan jälkeen -
tytöstä tuli minulle pakkomielle.
Etsin hänet, ja meillä oli suhde.
Tapasimme säännöllisesti hotellissa.
Lopulta mieheni sai tietää.
Ensin se kiihotti häntä.
Sitten hän suuttui kunnolla.
Hän pakotti minut katsomaan heidän seksiään.
Eniten minua satutti,
kun näin Vanessan sen mulkun sylissä.
Minulla ei ollut enää tunteita miestäni kohtaan.
Jäin lasteni vuoksi.
Mutta Vanessa...
Hän tapasi toisen miehen muutama viikko myöhemmin ja...
Hän katosi.
Pierre ja minä kävimme parinvaihtoklubeilla,
orgioissa -
ja niin edelleen, mutta...
Niissä ei enää ollut samaa jännitystä.
Tänä iltana haluaisin -
olla se nainen.
Ja teidän miehenne...
Hän teki itsemurhan.
Kaksi kuukautta sitten.
Lasken leikkiä.
Tuo paksu kiharatukka baarissa.
Älkää huoliko, hän ei tee mitään.
Sano, että kuolet mustasukkaisuudesta.
Kuolen mustasukkaisuudesta.
Näetkö silmistäni, miten saan häneltä nautintoa?
-Kyllä. -Suutele minua.
Kiitos. Olette täydellisiä. Kuin aito pariskunta.
Toivottavasti näemme pian.
Tule, ukko, mennään nukkumaan.
-Kiitos. -Eipä kestä.
-Päivää. -Päivää.
-Onko kaikki hyvin? -Kyllä, entä teillä?
Kyllä, miksi?
Luulin kuulleeni huutoa asunnostanne.
Luulin...
-Huutoako? -Niin.
Laura?
Kun sanotte "vanhempia naisia",
mitä tarkoitatte?
Seitsemän-, kahdeksankymppisiä.
-Kahdeksankymppisiä? -Niin.
Kuinka monta teitä työskentelee tälle miehelle?
Minä en ole tehnyt vielä mitään.
-Hän ei ole soittanut takaisin. -Selvä.
Uskon, että mukana on monia miehiä.
-Sillä tienaa hyvin. -Voin kuvitella.
Pomo on omituinen.
Hän näyttää pervolta.
Pyörätuolissaan. Hän on todella vanha.
Kun hän puhuu niistä naisista, on kuin hänessä olisi sisäinen palo.
Onko tuo lavarunoutta?
-Mitä? -Antakaa olla.
Ei mitään. Okei. Tämä riittää.
Tämä on teille.
Saisinko teidän huomionne?
Äiti, haluatko sanoa jotain?
Halusin kiittää teitä kaikkia, että tulitte.
Vaikka osa teistä vastustikin -
poikamme kastamista.
Kuten tätini Martha,
jonka mukanaolosta tänään olen todella iloinen.
Jouduin käymään 17 sihteeriä läpi päästäkseni puheillesi.
Mutta tärkeintä on, että olet täällä, perheesi kanssa.
En halua puhua paljon, jotten alkaisi itkeä.
Kiitos vielä kerran, ja tämä on Antoninille.
Etsitkö jotain?
Etsin.
Jotain alkoholipitoista. Vahvaa.
Lopetin juomisen.
Siskosi lakkasi ostamasta.
-Joitko liikaa? -Lääkärini mukaan.
Entä vaimosi mukaan?
Myös hänen.
Et ole juuri muuttunut.
"Juuri" kertoo paljon törkeydestäsi.
Oletko onnellinen?
En.
Mutta ikääntymisesi ja kaljuuntumisesi tuovat iloa.
Et ole muuttunut yhtään.
-Siinä hän on. -Kuka hän on?
Elämäni rakkaus.
En tiennytkään, että sinä...
En minäkään.
Minulta meni monta vuotta tajuta se.
Olen iloinen puolestasi.
Sepä harmi.
Tuo on nättiä.
Voinko kokeilla?
Joo, siitä vaan.
Kiitti.
Odotas, miten se menikään?
-Mummini opetti minua. -Olet hyvä.
Olen ruosteessa. Ei auta.
Olen eri mieltä.
-Näytä. -Pilailet.
-Näytä, soita uudelleen. -En.
-Olet minua parempi. -En.
Monenko kanssa olet maannut -
aloitettuasi tämän työn?
Kymmenen?
Kahdenkymmenen?
Kolmenkymmenen?
Yli kolmenkymmenen?
Miten onnistut siinä?
He pitävät minusta.
He tuntevat nautintoa -
kanssani.
Tunnen itsekin sen nautinnon.
Näen sen heidän silmissään.
Kun he katsovat minua.
Miten he katsovat sinua?
-Tule tänne. -Mitä?
Hyvin menee, pojat!
-Häivy täältä! -Mitä nyt?
Häivy!
-Rahat huomenna tai saat turpaan. -Mitä sinä teet?
-Ole vittu hiljaa! -Rauhoitu.
-Ole hiljaa!
-Tajuatko? -Mitä sinä teet?
Pois tieltä!
Oletko kunnossa?
Miten jaamme sen, tasanko?
Ei, pidä ne kaikki.
Miksi? Teit puolet työstä.
Se on ensimmäinen kertasi, saat bonuksen.
Minulla on tarpeeksi, sain paljon rahaa.
-Niinkö? -Kyllä.
Paljonko?
Paljon.
Tarpeeksi, jotta voit ottaa vapaata?
Kyllä, jopa pitää mukavan loman.
On sinulla pokkaa.
Mitä minä tein?
17 vuoteen sinulla ei ollut rahaa, ja nyt kun olemme eronneet, olet rikas.
Tulin huijatuksi.
Niin arpa pyörii. On totta, ettei sinulla ollut tuuria.
Meidän piti mennä Venetsiaan.
Halusin nähdä Kioton, Kiinan muurin,
mutta paras mihin pystyimme oli äitini koti Royanissa.
Ei se huono ole. Ilman häntä menisimme Havaijille.
-Onko sinulla autoa? -Ei.
Tarvitsetko kyytiä?
-Sinullako on? -Ei.
Se on isäni.
Olisin tykännyt Ranskan Rivierasta.
Kävitkö Nizzassa?
En, mutta haluaisin mennä.
-Vanha kaupunki kuulostaa kivalta. -Niin kuulemma.
Miksi kysyt minulta?
Kertoakseni vain.
Mitä?
Että haluaisin mennä.
Mukavaa päivää.
Samoin.
Margot?
Lähtisitkö pois kanssani?
En tiedä. Kysy minulta.
Haluaisitko mennä rannikolle kanssani?
En tiedä. Vaadi.
Minä vaadin.
Hyvä on.
-Voimmeko jutella? -Emme.
-Onko huono hetki? -On.
Pyydän vain kymmentä minuuttia.
Saat viisi.
-Haloo? -Miten Malediiveilla menee?
Mitä?
Hyviä uutisia.
Kuka hitto siellä on?
Wilfried. Tiedäthän. Kihara tukka, varsin komea.
-Niin? -Olen ison paritusjutun jäljillä.
-Mitä tarkoitat? -Ne tyypit, joilla on rahasi.
He panevat vanhoja naisia rahasta.
Sillä tavoin isoäitisi ajautui tähän sotkuun.
-Mitä? -Juuri niin, ystävä hyvä.
Kukin tavallaan.
Eli se jätkä mummin luona teki jotain hänelle...
En kysynyt yksityiskohtia. Olin juuri syönyt kebabin.
Mies, josta olen kiinnostunut,
ei ole hän, vaan hänen yläpuolellaan.
Selvä.
Minä edistyn.
Soitin kertoakseni, että haluan enemmän kuin 10 %.
-Mitä? -Nämä tyypit ovat hyvin vaarallisia.
En aio jahdata mafiaa, ellen tienaa siitä kunnolla.
Varovasti, tunnen typerän pärstäsi.
Antakaa toinen kokis.
Paljonko haluat?
20 % tai jätän homman.
Harkitse asiaa.
Voi, Niin!
Olen kuin Joe Pesci Casinossa.
-Kuka? -Joe Pesci.
Casinossa.
-Etkö tiedä häntä? -En.
Joe Pesci. Mies, jolla on se kynä.
-Opettaja. -Mafiaveljet.
Poistitko meidän kuvamme?
-Lähdit viisi vuotta sitten. -Ajoit pois.
Kun höyläsit sitä huoraa.
Kadun sitä virhettä joka päivä.
Voin sanoa samaa.
Emme voi elää katumuksessa loppuelämäämme.
-En näe muutakaan. -Minä näen.
Mitä sitten?
Ripustetaan kuvamme takaisin ja aloitetaan alusta yhteinen elämämme.
-Olimmeko onnettomia? -Olin onnellinen.
-Niin? -Sinä panit naapuria.
Kerran! Se oli yksi kerta, hemmetti!
Se oli kamalaa!
Viisi vuotta sitten! En muista hänen kasvojaan.
Olemme vanhoja. Sinulla tai minulla ei ole ketään.
Elämme menneessä kuin kuolleet, mutta elämme yhä.
Ehkä emme kauaa.
Siispä haen matkalaukkuni.
Kun palaan, ovi on yhä auki,
minä riisun takkini -
ja näen meidän hääkuvamme tällä seinällä!
Menen istumaan meidän sohvallemme,
avaan meidän televisiomme -
ja odotan meidän ohjelmaamme,
kun sinä keität meille teetä.
Syömme päivällistä meidän keittiössämme -
ja sitten menemme yhteiseen sänkyymme,
jossa annan omalle vaimolleni suukon.
-Päivää. -Päivää.
-Onko kaikki hyvin? -Kerron huomenna.
-Mitä kuuluu? -Entä sinulle?
Hyvää.
Uusi rahatoimitusko?
Ei, lähden lomalle.
Nytkö?
Huomisaamuna.
Miten pitkäksi aikaa?
Muutamaksi päiväksi, ehkä pidempään.
Selvä.
Mitä kerron naisille? Puhelin soi päivät pitkät.
Kerro totuus, lähden lomalle.
Tai että lopetit.
Koska sehän on totuus.
Sinulla on rahaa.
-Oletko nähnyt beigeä paitaani? -Vastaa.
En tiedä.
Haluan sinun tietävän, ettei kyse ole vain rahasta.
Kuulostaa ehkä typerältä, mutta minulle se ei ollut vain työtä.
Kyse oli yksinäisyydestä, tuskasta,
hellyydestä.
Välitän niistä naisista.
Mikset palaa töihin? Nyt kun olet päässyt jaloillesi.
Mitä?
Etkö saa erektiota?
Saan kyllä.
Anna mennä sitten.
He eivät halua minua.
Eivät enää.
Yritin, he ovat pettyneitä.
Oletko iloinen?
Ammuin itseäni jalkaan lähettämällä sinut.
-Anteeksi. -Älä suotta.
Se oli vääjäämätöntä.
En ole enää mikään Don Juan. On ihme, että kestin näin kauan.
Mutta mitä minä nyt teen?
Sano, että Alphonse on poissa viikon -
ja lupaa, että kun hän palaa, hän panee koko aluetta.
Jooko?
Lupaatko?
Lupaan, isä.
Voin yhä kysyä. En ole vielä ottanut vapaata.
Ei se ole sen arvoista.
Ottaisit vapaata nähdäksesi minun muuttavan...
-Miksei? -Hänellä on kiivas luonne.
Hän on humalassa aamuisin ja haisee viiniltä.
Miksi sitten autat häntä?
Hän on tätini.
Hän menetti juuri miehensä, minun käy häntä sääliksi.
-Olet kiltti. -Niin.
Olen ihan liian kiltti.
Onpa kiva uimapuku.
Haluaisin nähdä sen päälläsi.
Pian näetkin.
Ja riisun sen edessäsi.
Suutele minua.
Minulle tulee ikävä.
Hyvä.
Tässä, kulta.
-Kiitos. -Totta kai.
Herkullista.
Oletko aina pitänyt tuota ääntä?
-Mitä ääntä? -Pureskellessa.
En tiedä. Anteeksi.
Ei se mitään.
-Tässä. Se on sinun. -Kiitos.
Näytä minulle hymysi.
-Varaan ajan hammaslääkärille. -Miksi?
Etkö halua valkoisempia hampaita?
Olet oikeassa. Ne kellertävät.
Todellakin.
Minkäs mahdan? Olen vanha.
Tosiaan.
Mitä teen nyt?
Ette mitään. Pysähtykää tähän hetkeksi.
Kulta, voisitko hämmentää? Tässä.
Kiitos.
Hei, kultsi.
Rauhoitu, rakas.
Rauhoitu. Pysy rauhallisena.
Mitä tämä roska on?
-Piileskelitkö täällä? -En piileskele, asun täällä.
Hei siellä!
Et tuhlannut aikaa.
Älä koske häneen, Enzo!
Ei huolta, en koske äpäröihin.
Mene huoneeseesi, kulta!
Äiti vain juttelee.
Hän on söötti. Harmin paikka.
Mitä haluat, Enzo?
Ei olisi kannattanut tehdä, mitä teit.
Satutit meitä. Teit lupauksen.
Minulla on perhe täällä.
Etkä sinä ole osa sitä.
Mieheni tulee pian kotiin.
Hänen kannattaa olla myöhässä omaksi parhaakseen.
Hän ei ole tehnyt sinulle mitään.
Hän vei vaimoni.
Kukaan ei ole vienyt minua, en ollut enää vaimosi.
Minä taas sanon, että olet yhä vaimoni.
Paitsi jos haluat heidän kuolevan.
Mitä oikein sanot?
Sano, että rakastat minua.
Laura.
Rakastat minua yhä. Rakastit minua kerran, etkö vain?
Sano, että rakastat minua yhä!
Kerron, mitä tapahtuu seuraavaksi.
Sinä kirjoitat kirjeen,
jossa kerrot sille kusipäälle,
ettet rakasta häntä enää ja että aiot jättää hänet.
Ettei tämä elämä ole sinua varten -
ja että lähdet jonkun toisen matkaan.
Hän saa tietää, mitä koin kolme vuotta sitten.
Kirjoita se nyt!
Nyt!
En ikinä kirjoita sellaista.
Jos et tee sitä,
se paskiainen -
saa luodin päähänsä -
samoin kuin poikasi.
Sinä olet vaimoni, Laura.
Tunnet ihmisiä.
Tiedät liikaa perheestäni, bisneksestäni.
Menit naimisiin kanssani.
Se on pyhä liitto.
Ymmärrätkö, mitä se tarkoittaa?
Kirjoita kirje.
Tee se.
Tässä. Kirjoita.
Tässä.
Unohdit tämän.
Se muistuttaa sinua lupauksesta, jonka teit Jumalan edessä.
Allekirjoita se.
Hienoa. Mennään.
Voinko hyvästellä poikani?
Tee se nopeasti.
Toni, siivoa tämä sotku.
Rakkaani, isä tulee pian kotiin.
Katso minua. Rakastan sinua.
Ymmärrätkö?
Rakastan sinua.
Rakastan sinua, kultaseni.
Voitte mennä nyt.
Pidä rahasi.
Millaisena minua pidät?
Lapsena, jolle voi viskata kolikon?
Lähden huomisaamuna, en halunnut herättää.
-Luulin sinun olevan iloinen. -Pyyhin pyllysi, kusipää.
Opetin kävelemään, pyöräilemään, tenniksen.
Sinun pikku viikkorahasiko pitäisi ilahduttaa?
Mistä sait ne?
-Mistä? -Adèlelta.
Adèlelta?
Hän jätti ne minulle.
Hänkö jätti sinulle kaiken sen?
Siinä.
Helvetti.
En saata uskoa.
Olen rakastanut sitä vanhaa ämmää yli 10 vuotta,
ja hän antaa rahansa sinulle.
-Mitä voin sanoa? Meillä oli hauskaa. -Entä minä?
Minulle jäi plejadi: Rimbaud, Verlaine, Mallarmé, Paul Valéry...
Paul Valéry! Luitko hänen teoksiaan?
-En. -Olit onnekas.
Niin tylsää. Ja hänen Proust-kautensa...
Cabourgin Grand Hôtel.
Tuntikausien kävelyjä rannalla, maistelin häntä 42 sivun välein.
Ja sinä saat perhana kaiken!
Ei se minun vikani ole, anteeksi.
Hän menetti järkensä. Viimeisen kahden vuoden aikana.
Ei, hän oli hyvin selväjärkinen.
Ei hitossa!
Hän oli täysin järjiltään, kadotti tavaroitaan, laukkuja, avaimia.
Hän oli niin seniili, että luuli kai sinua minuksi.
-Oletko tosissasi? -Hyvin tosissani.
600 000 euroa. 30 vuotta elämästäni.
Mitä voin sanoa? Hän antoi ne minulle.
Mutta hän on velkaa minulle.
Mutta älä huoli, poika, jätän sinulle kunnon siivun.
-Laske salkku heti alas. -Painu vittuun.
Anna se takaisin.
-En ikinä. -Lopeta, tämä on typerää.
Lopeta! Anna se tänne!
-Heti! -Lopeta!
Voisin selättää sinut.
Löisitkö omaa isääsi?
En voi mitään, jos he pitävät kaluasi liian pienenä.
Anna se takaisin.
Anna olla, mene nukkumaan.
Olet oikea maanvaiva.
Tässä.
-Mitä nyt? -Tässä näin.
Mitä? Mitä nyt? Mikä sinua vaivaa?
Istu alas. Hengitä.
-Rauhoitu. Mitä? -Anna lääkkeeni.
Missä se on? Makuuhuoneessako?
Punavalkea pulloko?
Yöpöydällä!
Täällä ei ole mitään!
Kylpyhuoneessa!
Löysin sen.
Odota.
Tässä...
Hemmetti!
Isä!
Pysähdy!
Iltaa.
Mitä teette täällä?
Anteeksi häiriö. Onko isäni täällä?
-Isänne? -Niin.
Hänkö on isänne?
-Ettekö tiennyt? -En.
Hän ei ole täällä.
Okei. Anteeksi.
Claude.
Vauva syntyi viime viikolla.
-Mitä? -Poikamme.
Hänellä on sinun kauniit silmäsi.
Haluatko nähdä hänet?
En voi, lentoni lähtee kolmen tunnin päästä.
Ensi kerralla?
Anna suukko minulta.
Hänkö on poikasi?
Voi sentään.
Pistit minut panemaan poikaasi.
En pistänyt sinua tekemään mitään.
-Olet psykopaatti. -Sinäkö olet selväjärkinen?
Ei ole kyse siitä.
Onhan. Meillä ei ollut samanlaista suhdetta silloin.
Miksei?
Miten se eroaa nykyisestä?
Se vain eroaa.
Rakastatko minua todella?
Meidän iässämme -
se tunne on hieman monimutkaisempi.
Kyse ei ole iästä. Sano, että rakastat.
Ole kiltti, ei tänään. On myöhä.
Sano se tai hyppään.
Vannon, että hyppään.
Hyvää yötä, rakkaani.
Aion hypätä.
Kauniita unia.
Minä hyppään!
Nähdään huomenna.
Pysähdy!
Sori, en tarkoittanut.
Olet psykopaatti.
Pyysin anteeksi.
Satutinko sinua?
Mitä luulet?
Tuo sopii sinulle.
-Sanoitko viisi vai kuusi tuntia? -Kuusi.
Kuusi tuntia. Hitto... Pitkä aika.
-Tunti lentäen. -Ja 80 kg hiilidioksidia ilmakehään.
Mistä asti olet ollut puunhalaaja?
Et ikinä välittänyt.
Ennen en välittänyt monestakaan asiasta.
Kuten hajuvedestäsi. Nyt olen hulluna siihen.
Minkä hotellin varasit?
-Minä... -Ei!
Älä kerro, se saa olla yllätys.
Näetkö? Täältä näkee merelle.
Suoraan tuolla.
Mitä on meneillään?
Mitä?
Etkö olekaan rikas?
Mahdollisia selityksiä on kolme.
Joko sinulla ei ollut rahaa -
ja valehtelit saadaksesi minut mukaan.
Minä tulin, petyin, aion lähteä,
joten olet idiootti.
Ensimmäinen selitys.
Tai sitten olet saituri.
Minä petyn, aion lähteä ja sinä olet idiootti.
Toinen selitys.
Tai et valehdellutkaan eilen,
mutta jouduit taas vaikeuksiin enkä halua tietää enempää.
Olen pettynyt, kuten aina,
ja sinä taas olet... Tiedät kyllä.
No?
Isäni varasti rahani.
Vai niin. Mikä yllätys.
Ei sillä, etten olisi varoittanut.
Kuule, olemme täällä, on aurinkoista... Mitä haluat tehdä?
Oletko lähdössä?
Palaan kyllä.
Ilta oli mukava.
Ei ole huono juttu, ettei hän ikinä jättänyt siskoasi.
Tai saanut sinua paksuksi.
-Niin. -Olen liian vanha saamaan lapsia.
Hemmetti!
Ostin jo pinnasängyn.
Tämä on hyvää.
Tiedätkö, miksi Nizzaa kutsutaan?
-En. -Pikku-Floridaksi.
-Tiedätkö miksi? -En.
Koska tänne iäkkäät rikkaat tulevat kuolemaan.
Täytyy mennä, minulla on töitä.
Hei, Gaspard. Haluaisitko tienata 10 000 euroa 20 minuutissa?
-Joo. 10 000 euroa... Hyvä. -Nyt on onnenpäiväsi.
Ei huono.
Näytä se napitettuna.
Paljonko se maksaa?
-Tämä on... -Hitto.
Olisit tuonut puvun.
Oli tarkoitus tulla lomailemaan.
-Ostan sen. -Mahtavaa.
Parempi tienata kunnolla.
Homma on selvä.
Se ei hievahdakaan, viisi salpaa. Pärjäätte tällä.
-Kiitos paljon. -Eipä kestä. Heippa.
Ole vaiti, vaikka hän puhuisi sinulle.
-Tulkaa vain. Päivää. -Päivää.
Tätä tietä.
-Entä jos hän kysyy... -Hiljaa.
Ole hiljaa.
Herra Bisson?
Niin? Mitä haluatte?
Päivää, olen Benoît Braquis.
Työskentelen julkisen talouden valvonnassa.
Voimmeko tulla sisään?
Entä jos kieltäydyn?
En suosittelisi sitä.
Tämä on Jacques Bissonin vastaaja.
Jättäkää viesti, niin soitan takaisin.
Tekstitys: Tytti Halme
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen