‫מה השעה?‬
‫- תשע ועשרים. - חרא.‬
‫תרים ידיים, בבקשה.‬
‫- מי מבטיח שלא תדפוק אותי? - אני.‬
‫חוץ מזה, לא עשיתי סקס כבר ארבעה חודשים.‬
‫זה די דומה לכלא...‬
‫למה שאדבר איתך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי מפני שאתה התקשרת אליי.‬
‫ביקשת שאבוא לכאן.‬
‫אז הנה אני, בבוקר, ואני שונא בקרים.‬
‫כמה בני זונות בעולם שבחוץ גנבו את הכסף שלי.‬
‫- כמה? - הרבה?‬
‫אני אוהב את איך שזה נשמע.‬
‫- מי הבחורים האלה? - אני לא יודע, כמה מוזרים.‬
‫אני לא יודע מה הם זוממים, אבל זה חשוד בטירוף.‬
‫הם החליטו להתעסק איתי ועם סבתא שלי.‬
‫יש סבתא בסיפור? וגם זאב רע?‬
‫היא מתה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא שם זין, היא הייתה כלבה.‬
‫אתה יודע עוד משהו על הבחורים האלה?‬
‫מספרי טלפון, כתובות, תמונות? דגימות דנ"א?‬
‫אני נשבע באלוהים, אתה ממש מוזר.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫בסדר.‬
‫חבל מאוד.‬
‫- חכה. - כן?‬
‫טוב.‬
‫אני אספר לך מה אני יודע, אתה תשיג מהם את הכסף.‬
‫מה יוצא לי מזה?‬
‫עשרה אחוזים מהמזומן.‬
‫- עשרים. - עשרה.‬
‫- חמישה עשר. - עשרה.‬
‫אני מקשיב.‬
‫אלפונס‬
‫מה שלומך?‬
‫עבר עליך שבוע טוב?‬
‫אתה לא מדבר?‬
‫בסדר גמור.‬
‫טיפול בשתיקה.‬
‫אפשר להגיד הרבה בכך שלא אומרים כלום.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ישנת כאן?‬
‫אני לא יודע, הרגשתי בנוח.‬
‫נרדמת, חשבתי שאפתיע אותך.‬
‫תפתיע אותי?‬
‫חשבת שאני אוהב את זה?‬
‫על מה חשבת בדיוק?‬
‫זה שאתה מזיין זקנות עשירות לא הופך אותך לאחד שאין לעמוד בפניו.‬
‫אתה ממש טוב במיטה, אבל כך גם הוויברטור שלי.‬
‫בסדר.‬
‫לא הייתי ברורה מספיק. אשלם, זה יהיה קל יותר.‬
‫- לא. - כן.‬
‫אל תשכח שמשלמים לך. אתה מציע שירות.‬
‫אני הולכת להתקלח.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫- אפשר לעזור לך? - כן.‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫רגע, אני בטוח שעדיין יש לי אותה.‬
‫בזמנו, הייתה לי מצלמת לייקה ישנה.‬
‫צילמתי את כולם.‬
‫זו לא איב?‬
‫כן. היא הייתה יפהפייה.‬
‫היא עדיין יפהפייה.‬
‫כן.‬
‫מה אני יכול לעשות?‬
‫אתה חייב להתמיד, ידידי.‬
‫ניסיתי הכול! היא משוגעת.‬
‫האישה שבגדתי בה איתה,‬
‫היא הייתה טיפשה כל כך, תאמין לי.‬
‫איבדתי את הכול עבור הלילה הגרוע בחיי.‬
‫איך היא גילתה?‬
‫סיפרתי לה.‬
‫טוב...‬
‫כן, אני יודע.‬
‫הנה התמונה! ידעתי שהיא איפשהו שם.‬
‫מעולם לא ראית תמונה שלה?‬
‫אבא שלי זרק את כל מה שהיא השאירה.‬
‫אני מבין.‬
‫אני אכין תה.‬
‫המקום הזה משגע.‬
‫- הרבה יותר טוב ממלון. - זה זמני.‬
‫כמו כל דבר אחר.‬
‫היית יפה כל כך.‬
‫הייתי מאושרת.‬
‫אני באמת מצטער, זה מעולם לא קרה לנו.‬
‫אני מבטיח שזה לא יקרה שוב.‬
‫תודה.‬
‫אני יכול לדבר איתך?‬
‫אתה עישנת.‬
‫רק שתי שכטות.‬
‫- אתה רוצה למות? - לא, אני רוצה לחיות.‬
‫- אני צריך לדבר איתך. - לא עכשיו, יש לי ארוחת ערב חשובה.‬
‫פספסת שתי לקוחות היום.‬
‫- אני יודע, הייתי צריך... - למה?‬
‫הן כעסו מאוד. יכולת לעדכן אותי.‬
‫זה לא עניין חשוב.‬
‫בטח, שום דבר כבר לא עניין חשוב בשבילך יותר, נכון?‬
‫מה כוונתך?‬
‫תשכח מזה.‬
‫- חיטטת בחפצים שלי? - לא.‬
‫פתחתי את תיק המסמכים שהשארת בסלון שלי.‬
‫לא ידעתי שיש בתוכו 600,000 אירו.‬
‫ספרת את הכסף?‬
‫העבודה שלי היא לספור כמה כסף אתה מרוויח.‬
‫אני רוצה לדעת מי נתנה לך כל כך הרבה כסף.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אתה מחביא את הכסף שלך בדירה שלי.‬
‫אל תערב אותי בעסקים המפוקפקים שלך.‬
‫הצחקת אותי!‬
‫- מה? - כלום.‬
‫מאיפה הגיע הכסף הזה?‬
‫אני מדבר איתך. אם לא תספר לי...‬
‫תבעט לי בתחת, תיתן לי פליק?‬
‫תיקח את דמי הכיס שלי?‬
‫תגיד לי מאיפה הכסף או שאזרוק אותו.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫- אתה לא מסוגל לעשות את זה. - באמת? למה לא?‬
‫אתה אוהב כסף יותר מדי.‬
‫יש רק שני דברים שאתה אוהב בחיים, נשים וכסף.‬
‫ואת הבן שלי.‬
‫הרבה אחרי כל השאר. טוב, ביי.‬
‫אל תיגע בכסף שלי.‬
‫אולי אתן לך נתח גדול ממנו.‬
‫שמוק.‬
‫- מתנצל על האיחור. - אני לא רוצה לדעת למה.‬
‫- זה לא מה שאת חושבת... - יופי.‬
‫אז מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫- אני... - לא, למען האמת...‬
‫אני לא בטוחה שאני רוצה לדעת.‬
‫בסדר... אז...‬
‫אני חייבת להודות, יהיה לנו קשה לנהל שיחה.‬
‫את רוצה לבטל?‬
‫לא. הסכמתי לעשות את זה.‬
‫אתה כאן, אני כאן.‬
‫אני רעבה, אני צמאה.‬
‫מי היא?‬
‫אני לא יודע, אין לי מידע.‬
‫אז זאת תהיה הפתעה.‬
‫זה יכול לקרות לפעמים, כי...‬
‫בכל מקרה.‬
‫אבל אנחנו צריכים לחייך.‬
‫- לחייך? - כן.‬
‫להיראות נינוחים, קרובים.‬
‫מאוהבים.‬
‫בהצלחה עם זה.‬
‫את יודעת,‬
‫נהניתי מאוד מהמפגש האחרון שלנו.‬
‫אבל זה גם כאב.‬
‫הרגשתי אותו דבר.‬
‫אותו דבר מה? ההנאה או הכאב?‬
‫אותו דבר. אחרת לא הייתי כאן, אבל אני לא בטוחה שאלך עד הסוף.‬
‫יש לך זכות ל...‬
‫תודה.‬
‫אני אשתוק.‬
‫- גברתי. - תודה.‬
‫בסדר.‬
‫מה שלומך, אהובתי?‬
‫טוב מאוד, יקירי.‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫נהדר.‬
‫למה אתה מחייך, יקירי? אני מגזימה?‬
‫לא.‬
‫- הילדים בסדר? - כן.‬
‫אני מזכירה לך שיש לנו רק אחד.‬
‫כמובן. בטח.‬
‫כי הילד הראשון שלנו מת.‬
‫חבל, אהבתי אותו מאוד.‬
‫- יותר מאשר את השני. - זה שעדיין חי?‬
‫אבל הוא לא נראה חי.‬
‫היינו צריכים לפחלץ אותו.‬
‫כמו את החתולה.‬
‫מה היה שמה של החתולה?‬
‫- לאון. - לאון?‬
‫היה לה שם של בן?‬
‫- לאונטין. - תסלחו לי.‬
‫- אפשר לשאול שאלה? - בבקשה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שלי כאן.‬
‫אתם יכולים להמליץ על משהו?‬
‫אני מתלבטת בין בשר לדג.‬
‫תזמיני את שניהם.‬
‫- אני מתלוצצת. - את צודקת.‬
‫זה נחמד כל כך, זוג שצוחק יחד.‬
‫- כמה זמן אתם יחד? - הרבה מאוד זמן.‬
‫יותר מדי זמן.‬
‫לא רואים. אתם נראים מאוהבים.‬
‫אני איהנה מאוד ללקק לך את הכוס.‬
‫אני מתלוצצת.‬
‫נחמד לצחוק לפעמים.‬
‫סליחה, אפשר קוקטייל קיר בתור התחלה?‬
‫גם אני רוצה.‬
‫- שניים. - בסדר גמור.‬
‫זה מה שעומד לקרות.‬
‫אחרי המנה הראשונה, אתה תבוא איתי לשירותים.‬
‫את תחכי עד שהוא יחזור, כמו אידיוטית,‬
‫ואחרי עשר דקות את תבואי לבדוק מה קורה.‬
‫תמצאי אותי כשרגליי כרוכות סביבו בתוך השירותים.‬
‫את יכולה לאלתר...‬
‫לפרוץ בבכי, לקלל אותי, מה שבא לך.‬
‫אחרי זה, את תחליטי שאת רוצה לנקום, בסדר?‬
‫בסדר מבחינתי.‬
‫את?‬
‫אולי זו חוצפה, אבל אם אוכל לשאול...‬
‫למה דווקא הפנטזיה הזאת?‬
‫כי...‬
‫זה קרה לי.‬
‫רק שאני הייתי בנעלייך.‬
‫למען האמת, המסעדה הייתה דומה מאוד לזאת,‬
‫אבל הבחורה ישבה בבר.‬
‫בעלי ואני ישבנו ואכלנו, כפי שעשינו בכל מוצ"ש.‬
‫דיברנו על העבודה שלי, על הבית שזה עתה קנינו.‬
‫שתינו קצת והיינו במצב רוח מרומם.‬
‫אחרי המנה הראשונה, בעלי הלך לשירותים.‬
‫ראיתי אותו מסתכל עליה,‬
‫אבל לא רציתי להאמין לזה.‬
‫לא ידעתי אם אני רוצה לדעת.‬
‫חיכיתי כמו אידיוטית במשך 15 דקות.‬
‫אז החלטתי להיכנס לשם.‬
‫לאט, בשקט.‬
‫ואז...‬
‫שמעתי את הכול.‬
‫הגוש בגרון שלי היה כה גדול,‬
‫אפילו לא הצלחתי לבכות.‬
‫אבל באופן מוזר למדי,‬
‫אחרי אותו ערב‬
‫פיתחתי אובססיה לבחורה ההיא.‬
‫מצאתי אותה וניהלנו רומן.‬
‫נפגשנו בקביעות במלון.‬
‫בעלי גילה בסופו של דבר.‬
‫בהתחלה זה הדליק אותו.‬
‫ואז זה חרפן אותו.‬
‫הוא אילץ אותי לצפות בהם עושים אהבה.‬
‫מה שכאב יותר מכול‬
‫היה לראות את האידיוט הזה בזרועותיה של ונסה.‬
‫כבר לא היו לי רגשות אליו.‬
‫נשארתי למען הילדים.‬
‫אבל ונסה...‬
‫היא פגשה גבר אחר כמה שבועות לאחר מכן ו...‬
‫היא נעלמה.‬
‫פייר ואני הלכנו לכמה מועדוני סווינגרים,‬
‫לאורגיות‬
‫וכדומה, אבל...‬
‫זה מעולם לא היה אותו ריגוש.‬
‫הערב, אני רוצה...‬
‫להיות האישה הזו.‬
‫ובעלך...‬
‫הוא התאבד.‬
‫לפני חודשיים.‬
‫אני מתלוצצת.‬
‫הוא הבחור השמן והמתולתל בבר.‬
‫אל תדאגו, הוא לא יעשה דבר.‬
‫תגידי שאת מתה מקנאה.‬
‫אני מתה מקנאה.‬
‫את רואה בעיניים שלי כמה עונג הוא גורם לי?‬
‫- כן. - נשקי אותי.‬
‫תודה רבה. אתם מושלמים. כמו זוג אמיתי.‬
‫ניפגש בקרוב, אני מקווה.‬
‫בוא, סבא, נלך לישון.‬
‫- תודה רבה. - אין בעד מה.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫- הכול בסדר? - כן, אצלך?‬
‫כן, למה?‬
‫חשבתי ששמעתי צרחות מהדירה שלך.‬
‫חשבתי...‬
‫- צרחות? - כן.‬
‫לאורה?‬
‫אז כשאתה אומר "נשים מבוגרות",‬
‫באיזה גיל מדובר?‬
‫שבעים, שמונים.‬
‫- בנות 80? - כן.‬
‫וכמה עובדים אצל הבחור הזה?‬
‫עדיין לא עשיתי דבר.‬
‫- הבחור לא חזר אליי. - בסדר.‬
‫אני חושב שבחורים רבים מעורבים בזה.‬
‫- משלמים טוב. - אני מתאר לעצמי.‬
‫הבוס מוזר.‬
‫הוא נראה כמו סוטה.‬
‫בכיסא גלגלים. הוא ממש זקן.‬
‫כשהוא מדבר על הנשים הללו, אש בוערת עמוק בתוכו.‬
‫זה פואטרי סלאם?‬
‫- מה? - תשכח מזה.‬
‫זה שום דבר. טוב. אני בסדר.‬
‫הנה. מתנה.‬
‫אנא, אפשר לקבל את תשומת לבכם?‬
‫אימא, את רוצה להגיד משהו?‬
‫רציתי להודות לכולכם שבאתם.‬
‫אפילו אם חלק מכם התנגדו לרעיון‬
‫של להטביל את הבן שלנו.‬
‫כמו דודה מרתה,‬
‫שאני שמחה במיוחד לראות היום.‬
‫נאלצתי לדבר עם 17 מזכירות כדי להגיע אלייך.‬
‫אבל מה שחשוב הוא שאת כאן, עם המשפחה שלך.‬
‫אני לא אדבר יותר מדי אחרת אתחיל לבכות.‬
‫שוב תודה לכולם, והנה אנטונין.‬
‫את מחפשת משהו?‬
‫כן.‬
‫משהו עם אלכוהול. חזק.‬
‫הפסקתי לשתות.‬
‫אחותך הפסיקה לקנות אלכוהול.‬
‫- בעיית שתייה? - לפי מה שאומר הרופא שלי.‬
‫ולפי מה שאומרת אשתך?‬
‫גם היא חושבת כך.‬
‫לא השתנית יותר מדי.‬
‫החלק של ה"יותר מדי" אומר הרבה על חוסר הנימוס שלך.‬
‫את מאושרת?‬
‫לא.‬
‫אבל לראות אותך זקן ומקריח מסב לי עונג רב.‬
‫לא השתנית בכלל.‬
‫- הנה הוא. - מי זה?‬
‫אהבת חיי.‬
‫לא ידעתי שאת...‬
‫גם אני לא.‬
‫לקח לי הרבה שנים להבין את זה.‬
‫אני שמח בשבילך.‬
‫כמה חבל.‬
‫זה יפה.‬
‫אפשר לנסות?‬
‫בטח, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫רגע, איך זה הלך?‬
‫- סבתא שלי לימדה אותי. - אתה טוב.‬
‫לא, אני גמור. זה חסר תקווה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫- תראה לי. - אתה מתלוצץ.‬
‫- קדימה, תנגן את זה שוב. - לא.‬
‫- אתה יותר טוב ממני. - לא.‬
‫עם כמה נשים שכבת‬
‫מאז שהתחלת לעבוד בעבודה הזאת?‬
‫עשר?‬
‫עשרים?‬
‫שלושים?‬
‫יותר מ-30?‬
‫איך אתה עושה את זה?‬
‫הן מחבבות אותי.‬
‫הן מרגישות עונג‬
‫כשהן איתי.‬
‫אני מרגיש את העונג הזה.‬
‫אני רואה את זה בעיניים.‬
‫בדרך שבה הן מביטות בי.‬
‫איך הן מביטות בך?‬
‫- בוא הנה. - מה?‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫- תעוף מכאן! - מה קורה?‬
‫זוז!‬
‫- כסף מחר או שאכסח לך את הצורה. - מה אתה עושה?‬
‫- תסתום את הפה! - תירגע.‬
‫- תירגע. - תסתום את הפה!‬
‫- מובן? - מה אתה עושה?‬
‫זוזו!‬
‫אתה בסדר?‬
‫איך נחלק את זה, 50-50?‬
‫לא, הכול שלך.‬
‫למה? עשית חצי מהעבודה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שלך, זה הבונוס שלך.‬
‫יש לי מספיק, קיבלתי סכום גדול.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫כמה?‬
‫הרבה.‬
‫מספיק כדי לצאת לחופשה?‬
‫כן, אפילו חופשה נחמדה.‬
‫יש לך חוצפה.‬
‫מה עשיתי?‬
‫במשך 17 שנים לא היה לך כסף, ועכשיו כשאנחנו פרודים, אתה עשיר.‬
‫אכלתי אותה.‬
‫זה הגורל. אני מסכים, היית חסרת מזל.‬
‫תכננו לנסוע לוונציה.‬
‫רציתי לראות את קיוטו, את החומה הגדולה של סין,‬
‫אבל הכי רחוק שהגענו היה הבית של אימא שלי ברויאן.‬
‫זה לא נורא כל כך. בלי אימא שלך, זה כמו הוואי.‬
‫- באת עם המכונית? - לא.‬
‫את צריכה טרמפ?‬
‫- יש לך מכונית? - לא.‬
‫היא של אבא שלי.‬
‫הייתי שמחה לבקר בריביירה הצרפתית.‬
‫היית פעם בניס?‬
‫לא, אבל אשמח לנסוע לשם.‬
‫- העיר העתיקה נשמעת מדהימה. - כך שמעתי.‬
‫למה את שואלת אותי?‬
‫רק כדי לומר לך.‬
‫מה?‬
‫שאני אשמח לנסוע לשם.‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫גם לך.‬
‫מרגו?‬
‫תרצי לצאת איתי לחופשה?‬
‫אני לא יודעת. תציע לי.‬
‫את רוצה לנסוע איתי לאזור החוף?‬
‫אני לא יודעת. תתעקש.‬
‫אני מתעקש.‬
‫בסדר.‬
‫- אנחנו יכולים לדבר? - לא.‬
‫- זמן לא נוח? - כן.‬
‫אני מבקש רק עשר דקות.‬
‫יש לך חמש.‬
‫- הלו? - איך הולך באיים המלדיביים?‬
‫מה?‬
‫יש לי בשורות טובות.‬
‫מי זה, לעזאזל?‬
‫וילפריד. אתה יודע. שיער מתולתל, נאה למדי.‬
‫- נו? - חשפתי רשת גדולה של ג'יגולואים.‬
‫- מה כוונתך? - הבחורים שמחזיקים בכסף שלך‬
‫מזיינים זקנות תמורת כסף.‬
‫ככה סבתא שלך הסתבכה בבלגן הזה.‬
‫- מה? - בדיוק, חבר.‬
‫כל אחד והעדפותיו.‬
‫רגע, אז הבחור בדירה שלה עשה דברים ל...‬
‫אין לי הרבה פרטים, כרגע אכלתי קבב.‬
‫אבל הבחור שמעניין אותי,‬
‫זה לא הוא, זה הבחור שמעליו.‬
‫בסדר.‬
‫יש אצלי התקדמות.‬
‫אני מתקשר כדי לומר לך שאני רוצה יותר מעשרה אחוזים.‬
‫- מה? - החבר'ה האלה מסוכנים מאוד.‬
‫אני לא ארדוף אחרי המאפיה אלא אם כן ארוויח מזה בגדול.‬
‫תיזהר, אני מכיר את הפרצוף המטופש שלך.‬
‫תן לי עוד קולה.‬
‫כמה אתה רוצה?‬
‫עשרים אחוזים או שאתפטר.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫הו, כן!‬
‫אני מרגיש כמו ג'ו פשי בסרט "קזינו".‬
‫- מי? - ג'ו פשי.‬
‫ב"קזינו".‬
‫- אתה לא מכיר אותו? - לא.‬
‫ג'ו פשי. הבחור עם העט.‬
‫- המורה? - "החבר'ה הטובים".‬
‫הורדת את התמונות שלנו?‬
‫- עזבת לפני חמש שנים. - גירשת אותי.‬
‫כשזיינת את הזונה ההיא.‬
‫אני מתחרט על הטעות הזאת מדי יום ביומו.‬
‫אני יכולה לומר את אותו הדבר.‬
‫אנחנו לא יכולים לחיות עם חרטות למשך שארית חיינו.‬
‫- אני לא רואה דרך אחרת. - אני כן.‬
‫מה?‬
‫לתלות שוב את התמונות שלנו ולהתחיל שוב את חיינו יחד.‬
‫- היינו אומללים? - הייתי מאושרת.‬
‫- אז? - אז זיינת את השכנה.‬
‫פעם אחת! זה קרה רק פעם אחת!‬
‫זה היה נורא.‬
‫חלפו חמש שנים! אני אפילו לא זוכר את פרצופה.‬
‫אנחנו זקנים. אין לך אף אחד, לי אין אף אחד.‬
‫אנחנו חיים בעבר, כמו אנשים מתים, אבל אנחנו עדיין בחיים.‬
‫אולי לא למשך זמן רב.‬
‫אז אני הולך להביא את המזוודה שלי.‬
‫כשאחזור, הדלת עדיין תהיה פתוחה,‬
‫אני אפשוט את המעיל שלי‬
‫ואסתכל על תמונת הנישואים שלנו שתלויה על הקיר!‬
‫אני אלך לשבת על הספה שלנו,‬
‫אדליק את הטלוויזיה שלנו‬
‫ואחכה לתוכנית שלנו‬
‫בזמן שאת תכיני לנו תה.‬
‫נאכל ארוחת ערב במטבח שלנו‬
‫לפני שנלך למיטה שלנו,‬
‫ושם אנשק את אשתי.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫- הכול בסדר? - אני אספר לך מחר.‬
‫- הכול טוב? - ואצלך?‬
‫מצוין.‬
‫משלוח חדש של מזומן?‬
‫לא, אני יוצא לחופשה.‬
‫עכשיו?‬
‫מחר בבוקר.‬
‫למשך כמה זמן?‬
‫כמה ימים, אולי יותר.‬
‫בסדר.‬
‫מה להגיד לנשים? הטלפון לא מפסיק לצלצל כל היום.‬
‫תגיד את האמת, אני יוצא לחופשה.‬
‫או שאתה פורש.‬
‫כי זאת האמת, נכון?‬
‫יש לך כסף.‬
‫- ראית את חולצת הבז' שלי? - תענה לי.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני רוצה שתדע שזה לא קשור רק לכסף.‬
‫אולי זה יישמע טיפשי, אבל מבחינתי זאת לא הייתה סתם עבודה.‬
‫זה היה קשור לבדידות, לסבל,‬
‫לרכות.‬
‫אכפת לי מהנשים הללו.‬
‫למה שלא תחזור לעבוד? כעת כשאתה שוב עומד על הרגליים?‬
‫מה?‬
‫לא עומד לך?‬
‫כן, עומד לי.‬
‫אז קדימה.‬
‫הן לא רוצות אותי.‬
‫לא עוד.‬
‫ניסיתי, הן התאכזבו.‬
‫עכשיו אתה מרוצה?‬
‫יריתי לעצמי ברגל כששלחתי אותך.‬
‫- אני מצטער. - אין צורך.‬
‫היה ברור שזה יקרה.‬
‫אני כבר לא דון ז'ואן. נס שזה נמשך זמן כה רב.‬
‫אבל מה אעשה עכשיו?‬
‫תגיד שאלפונס נוסע לשבוע‬
‫ותבטיח שכשהוא יחזור, הוא יזיין את כל המחוז.‬
‫בסדר?‬
‫מבטיח?‬
‫כן, אבא.‬
‫אני עדיין יכולה לבקש. עדיין לא לקחתי חופשה.‬
‫לא, זה לא שווה את זה.‬
‫לקחת חופשה כדי לצפות בי מזיזה קופסאות.‬
‫- למה לא? - יש לה מזג מחורבן.‬
‫היא שיכורה מהבוקר ונודפת ריח של יין.‬
‫אז למה את עוזרת לה?‬
‫היא דודה שלי.‬
‫היא איבדה את בעלה לאחרונה. אני מרחמת עליה.‬
‫- את נחמדה. - כן.‬
‫אני נחמדה מדי.‬
‫בגד ים יפה.‬
‫אני רוצה לראות אותך לובשת אותו.‬
‫תראי בקרוב.‬
‫ואני אפשוט אותו מולך.‬
‫נשקי אותי.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬
‫יופי.‬
‫בבקשה, יקירי.‬
‫- תודה. - כמובן.‬
‫טעים מאוד.‬
‫תמיד עשית את הרעש הזה?‬
‫- איזה רעש? - כשאתה לועס.‬
‫אני לא יודע. מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫- קח. המברשת שלך. - תודה.‬
‫תראה לי חיוך.‬
‫- אקבע לך תור לרופא שיניים. - למה?‬
‫אתה לא רוצה שיניים לבנות יותר?‬
‫את צודקת. הן צהובות.‬
‫מאוד.‬
‫מה אפשר לעשות? אני זקן.‬
‫אכן.‬
‫מה לעשות עכשיו?‬
‫כלום. תחנה כאן למשך זמן מה.‬
‫יקירי, אתה יכול לערבב קצת? הנה.‬
‫תודה.‬
‫שלום, בובה.‬
‫תירגעי, מותק.‬
‫תירגעי. תישארי רגועה.‬
‫מה זה הזבל הזה?‬
‫- הסתתרת כאן? - אני לא מסתתרת, אני גרה כאן.‬
‫שלום!‬
‫לא בזבזת זמן.‬
‫אל תיגע בו, אנצו!‬
‫אל תדאגי, אני לא נוגע בממזרים.‬
‫לך לחדר שלך, יקירי!‬
‫אימא רק מדברת איתם.‬
‫הוא חמוד. חבל מאוד.‬
‫מה אתה רוצה, אנצו?‬
‫לא היית צריכה לעשות את מה שעשית.‬
‫פגעת בנו, הפרת את הנדרים שלך.‬
‫יש לי משפחה כאן,‬
‫ואתה לא חלק ממנה.‬
‫בעלי יחזור בקרוב.‬
‫לטובתו, אני מקווה שהוא יאחר.‬
‫הוא לא עשה לך דבר.‬
‫הוא לקח את אשתי.‬
‫איש לא לקח אותה, כבר לא הייתי אשתך.‬
‫טוב, אני אומר שאת עדיין אשתי.‬
‫אלא אם את רוצה שהם ימותו.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫תגידי שאת אוהבת אותי.‬
‫לאורה.‬
‫את עדיין אוהבת אותי. אהבת אותי פעם, נכון?‬
‫תגידי שאת עדיין אוהבת אותי!‬
‫זה מה שעומד לקרות.‬
‫את תכתבי מכתב‬
‫שבו תגידי לבן זונה הזה‬
‫שאת לא אוהבת אותו יותר, ושאת עוזבת אותו.‬
‫שהחיים האלה לא מתאימים לך,‬
‫ושאת עוזבת למען מישהו אחר.‬
‫הוא יבין איך אני הרגשתי לפני שלוש שנים.‬
‫תכתבי את זה, עכשיו!‬
‫עכשיו!‬
‫אני בחיים לא אכתוב את זה.‬
‫אם לא תכתבי,‬
‫בן הזונה הזה שלך‬
‫יחטוף כדור בראש,‬
‫וכך גם הבן שלך.‬
‫את אשתי, לאורה.‬
‫הצגתי אותך בפני אנשים.‬
‫את יודעת יותר מדי על המשפחה שלי, על העסק שלי.‬
‫את התחתנת איתי.‬
‫זה איחוד קדוש.‬
‫את מבינה מה זה אומר?‬
‫תכתבי את המכתב.‬
‫קדימה.‬
‫הנה. תכתבי.‬
‫הנה.‬
‫שכחת את זה.‬
‫זה יזכיר לך את הנדר שנדרת בפני אלוהים.‬
‫תחתמי.‬
‫נהדר. בואי נזוז.‬
‫אני יכולה להיפרד מהבן שלי?‬
‫תעשי את זה זריז.‬
‫טוני, תנקה את הבלגן הזה.‬
‫אהובי, אבא יחזור בקרוב.‬
‫תסתכל עליי. אני אוהבת אותך.‬
‫אתה מבין?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך, מותק.‬
‫אתה יכול לנסוע.‬
‫תיקח את הכסף שלך.‬
‫מי אתה חושב שאני?‬
‫ילד שזורקים לו מטבע?‬
‫אני עוזב מחר בבוקר, לא רציתי להעיר אותך.‬
‫- חשבתי שתשמח. - ניגבתי לך את התחת, חתיכת חרא קטן.‬
‫לימדתי אותך ללכת, לרכוב על אופניים, לשחק טניס.‬
‫ודמי הכיס שלך אמורים לשמח אותי?‬
‫מאיפה השגת את זה?‬
‫- מאיפה? - אדל.‬
‫אדל?‬
‫היא הורישה לי את זה.‬
‫היא הורישה לך את כל הכסף הזה?‬
‫תקרא.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אהבתי את המכשפה הזקנה במשך יותר מעשר שנים,‬
‫והיא נתנה את זה לך.‬
‫- מה אני יכול לומר? היה לנו כיף. - מה איתי?‬
‫אני נתקעתי עם הפליאדות, רמבו, ורלן, מלארמה, פול ואלרי...‬
‫פול ואלרי! קראת את היצירות שלו?‬
‫- לא. - אתה בר מזל.‬
‫משעממות כל כך. ובכל הנוגע לתקופת הפרוסט שלה...‬
‫הגרנד הוטל בקאבורג.‬
‫שוטטנו במשך שעות על החוף, ירדתי לה כל 42 עמודים.‬
‫ואתה מקבל את הכול!‬
‫זאת לא אשמתי, אני מצטער.‬
‫היא איבדה את שפיותה. היא איבדה אותה לפני שנתיים.‬
‫לא נכון, היא הייתה צלולה מאוד.‬
‫אין מצב.‬
‫היא ירדה מהפסים, כל הזמן איבדה דברים, תיק, מפתחות.‬
‫היא הייתה סנילית כל כך שהיא בטח חשבה שאתה זה אני.‬
‫- אתה רציני? - רציני מאוד.‬
‫שש מאות אלף אירו. שלושים שנים מחיי.‬
‫מה אני יכול לומר? היא הורישה את זה לי.‬
‫אבל היא חייבת לי את זה.‬
‫אבל אל תדאג, בן, אשאיר לך נתח גדול.‬
‫- תניח את זה מיד. - לך תזדיין.‬
‫תחזיר לי את זה.‬
‫- לעולם לא. - תפסיק, זה מגוחך.‬
‫תפסיק! תן לי את זה!‬
‫- עכשיו! - תפסיק!‬
‫אני יכול לכסח לך את הצורה.‬
‫אתה תרביץ לאבא שלך?‬
‫זאת לא אשמתי אם הן חושבת ששלך קטן מדי.‬
‫תחזיר לי את זה.‬
‫תניח לזה ולך לישון.‬
‫אתה קוץ בתחת.‬
‫כאן.‬
‫- מה קרה? - כאן.‬
‫מה? מה קורה? מה הבעיה?‬
‫שב. טוב, תנשום.‬
‫- תירגע. מה? - תן לי את התרופה שלי.‬
‫איפה היא? בחדר השינה שלך?‬
‫בבקבוקון האדום לבן?‬
‫התרופה בשידה!‬
‫אין שם כלום!‬
‫בחדר האמבטיה!‬
‫מצאתי.‬
‫חכה.‬
‫הנה...‬
‫בן זונה!‬
‫אבא!‬
‫עצור!‬
‫שלום.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני מצטער על ההפרעה. אבא שלי כאן?‬
‫- אבא שלך? - כן.‬
‫אז הוא אבא שלך?‬
‫- לא ידעת? - לא.‬
‫והוא לא כאן.‬
‫בסדר. מצטער.‬
‫קלוד.‬
‫נולד לי תינוק בשבוע שעבר.‬
‫- מה? - הבן שלנו.‬
‫יש לו העיניים היפות שלך.‬
‫אתה רוצה לראות אותו?‬
‫אני לא יכול, הטיסה שלי ממריאה עוד שלוש שעות.‬
‫בפעם הבאה?‬
‫נשקי אותו בשבילי.‬
‫אז הוא הבן שלך?‬
‫לעזאזל.‬
‫אילצת אותי להזדיין עם הבן שלך?‬
‫לא אילצתי אותך לעשות דבר.‬
‫- אתה פסיכי. - ואת שיא השפיות?‬
‫זאת לא הנקודה.‬
‫זאת כן הנקודה. לא הייתה לנו אותה מערכת יחסים בזמנו.‬
‫למה?‬
‫במה היא שונה היום?‬
‫היא פשוט שונה.‬
‫אתה באמת אוהב אותי?‬
‫בגיל שלנו,‬
‫הרגש הזה קצת יותר מורכב.‬
‫זה לא קשור לגיל. תגיד שאתה אוהב אותי.‬
‫אנא, לא הלילה. כבר מאוחר.‬
‫תגיד את זה או שאקפוץ.‬
‫אני נשבעת שאקפוץ.‬
‫לילה טוב, אהובתי.‬
‫אני אקפוץ.‬
‫חלומות מתוקים.‬
‫אני קופצת!‬
‫ניפגש מחר.‬
‫תעצור.‬
‫מצטער, לא התכוונתי.‬
‫אתה פסיכי.‬
‫אמרתי שאני מצטער.‬
‫פצעתי אותך?‬
‫מה אתה חושב?‬
‫זה הולם אותך.‬
‫- אמרת חמש או שש שעות? - שש.‬
‫שש שעות. חרא... זה הרבה זמן.‬
‫- זה לוקח שעה במטוס. - ו-80 ק"ג של פחמן דו-חמצני באטמוספרה.‬
‫ממתי אתה מחבק עצים?‬
‫מעולם לא היה אכפת לך.‬
‫היו הרבה דברים שלא היה אכפת לי מהם.‬
‫הבושם שלך, לדוגמה. היום הוא משגע אותי.‬
‫איזה מלון הזמנת?‬
‫- אני... - לא!‬
‫אל תספר לי, זאת תהיה הפתעה.‬
‫רואה? מכאן אפשר לראות את הים.‬
‫הוא ממש שם.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫מה?‬
‫אתה לא עשיר?‬
‫יש שלושה הסברים אפשריים.‬
‫או שמעולם לא היה לך כסף‬
‫ושיקרת לי כדי לשכנע אותי לבוא.‬
‫באתי, אני מאוכזבת, אני אסתלק,‬
‫אז אתה אידיוט.‬
‫הסבר ראשון.‬
‫או שאתה קמצן.‬
‫אני מאוכזבת, אני אסתלק ואתה אידיוט.‬
‫הסבר שני.‬
‫או שלא שיקרת אתמול,‬
‫אבל שוב הסתבכת בצרות ואני לא רוצה לדעת על כך דבר.‬
‫אני מאוכזבת, כתמיד,‬
‫ואתה... אתה יודע.‬
‫נו?‬
‫אבא שלי גנב את הכסף.‬
‫נו, נו. איזו הפתעה.‬
‫שלא תגיד שלא הזהרתי אותך.‬
‫תשמעי, אנחנו כאן, השמש זורחת, מה את רוצה לעשות?‬
‫אתה הולך?‬
‫אני אחזור.‬
‫היה לי לילה מהנה.‬
‫לא כל כך נורא שהוא עזב אותך בשביל אחותך.‬
‫ולא הכניס אותך להיריון.‬
‫- לא. - אני זקן מדי בשביל ילדים.‬
‫לעזאזל!‬
‫כבר קניתי עריסה.‬
‫זה טעים.‬
‫אתה יודע איך מכנים את ניס?‬
‫- לא. - פלורידה הקטנה.‬
‫- אתה יודע למה? - לא.‬
‫כי זה המקום שזקנים עשירים באים אליו כדי למות.‬
‫אני חייב לזוז, יש לי עבודה.‬
‫היי, גספר. בא לך להרוויח 100 אירו ב-20 דקות?‬
‫- כן. 100 אירו... טוב. - זה יום המזל שלך.‬
‫לא רע.‬
‫תכפתר את הז'קט, תראה לי.‬
‫כמה זה עולה?‬
‫- זה... - לעזאזל.‬
‫היית צריך להביא חליפה.‬
‫זאת הייתה אמורה להיות חופשה.‬
‫- אני אקנה אותה. - מושלם.‬
‫כדאי מאוד שתרוויח בוכטה.‬
‫אנחנו מסודרים.‬
‫הדבר הזה לא יזוז, חמישה מנעולים. אתה מסודר.‬
‫- תודה רבה. - אין בעיה. ביי.‬
‫תסתום את הפה, אפילו אם הוא ידבר איתך.‬
‫- תיכנס. שלום. - שלום.‬
‫בוא אחריי.‬
‫- מה אם הוא ישאל... - תשתוק.‬
‫תשתוק.‬
‫מר ביסון?‬
‫כן? מה אתה רוצה?‬
‫שלום, אני בנואה בראקי,‬
‫אני עובד במחלקה לפיקוח על כספי הציבור.‬
‫אנחנו יכולים להיכנס?‬
‫ומה אם אסרב?‬
‫אני לא ממליץ לעשות את זה.‬
‫אלפונס‬
‫הגעתם לדואר הקולי של ז'אק ביסון.‬
‫השאירו הודעה, בבקשה, ואחזור אליכם.‬
‫תרגום כתוביות: גיא רקוביצקי‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬