Hány óra van?
-9.20. -Basszus!
Emelje fel a kezét!
-Honnan tudhatom, hogy nem ejtesz át? -Nem foglak.
Amúgy sem szexeltem négy hónapja.
Egy sittessel ellentétben...
Miért beszélnék veled?
Nem tudom.
Talán mert te hívtál.
Te kérted, hogy jöjjek ide.
Úgyhogy eljöttem, pedig reggel van, és utálok korán kelni.
Néhány rohadék odakint ellopta a pénzemet.
-Mennyit? -Sokat.
Remekül hangzik.
-Kikről van szó? -Nem tudom, fura alakok.
Nem tudom, mire készülnek, de bűzlik.
Baszakodni kezdtek velem és a nagyanyámmal.
Nagymama is van a sztoriban? Meg egy csúnya farkas?
Meghalt.
Részvétem.
Nem érdekel, egy ribanc volt.
Mit tudsz még a fickókról?
Telefonszám, cím, fotók, DNS-minta?
Nagyon furcsa vagy, tesó.
Igen, tudom.
Oké.
Kár.
-Várj! -Igen?
Jól van.
Elmondom, mit tudok, te meg kivered belőlük a dohányt.
Miért éri ez meg nekem?
Tíz százalékért.
-Húsz. -Tíz.
-Tizenöt. -Tíz.
Figyelek.
Hogy van?
Jó hete volt?
Nem mond semmit?
Rendben.
Csendterápia.
A csend is lehet árulkodó.
Jó reggelt!
Te itt aludtál?
Nem tudom, jól éreztem magam.
Elaludtál, és gondoltam, megleplek.
Meglepsz?
Azt hitted, örülnék neki?
Mégis hová gondolsz?
Attól, hogy gazdag öreglányokat dugsz, nem vagy ellenállhatatlan.
Jó vagy az ágyban, de ez a vibrátoromról is elmondható.
Oké.
Nem fogalmaztam világosan, inkább fizetek.
-Nem. -De!
Ne feledd, neked ez jár! Szolgáltatást nyújtasz.
Lezuhanyzom.
-Jó napot! -Jó napot!
-Segíthetek? -Igen.
Mit keres?
Egy pillanat. Biztos megvan valahol.
Akkoriban egy régi Leicám volt.
Mindenkit lefotóztam.
Ő Eve?
Igen. Gyönyörű volt.
Még mindig az, tudja?
Igen.
Mit tehetnék?
Kitartónak kell lennie.
Mindent megpróbáltam. Elment az esze.
A nő, akivel megcsaltam,
elképesztően ostoba volt.
Mindent kockára tettem egy rossz kalandért.
Hogy jött rá?
Elmondtam neki.
Nos...
Igen, tudom.
Meg is van! Tudtam, hogy itt lesz.
Még sosem látta fényképen?
Apám mindent kidobott, mikor anyám elment.
Értem.
Főzök egy teát.
Gyönyörű ez a hely.
-Sokkal jobb egy hotelnél. -Ideiglenes.
Mint minden más.
Milyen gyönyörű voltál!
Boldog voltam.
Nagyon sajnálom, erre eddig nem volt példa.
Ígérem, többé nem fog előfordulni.
Köszönöm.
Beszélhetnénk?
Dohányoztál.
Csak két slukkot.
-Meg akarsz halni? -Nem, élni akarok.
-Beszélni akarok veled. -Most nem jó, vacsorázni megyek.
Két ügyfelet is felültettél.
-Tudom... -Miért tetted?
Nagyon feldúltak voltak. Szólhattál volna.
Nem számít.
Persze, neked már semmi nem számít.
Hogy érted?
Felejtsd el!
-Turkáltál a holmim közt? -Nem.
Kinyitottam az aktatáskát, amit a nappalimban hagytál.
Nem tudtam, hogy 600 000 eurót találok benne.
Megszámoltad?
Az a dolgom, hogy számontartsam a megkeresett pénzt.
Tudni akarom, kitől kaptál ennyit.
Semmi közöd hozzá.
Most szórakozol?
A lakásomban rejtegetsz pénzt.
Ne keverj bele a kétes ügyleteidbe!
LOL!
-Mi? -Semmi.
Honnan van ez a pénz?
Hozzád beszélek. Ha nem mondod el...
Mit csinálsz, elfenekelsz?
Megvonod a zsebpénzem?
Mondd el, honnan van, vagy kidobom!
Mi olyan vicces?
-Nem tennéd meg. -Miért nem?
Túlságosan szereted a pénzt.
Két dolgot szeretsz az életben: a nőket és a pénzt.
És a fiamat.
De csak a többi után. Na, szia!
Ne nyúlj a pénzemhez!
Csurran-cseppen neked is belőle.
Pöcsfej!
-Bocs, hogy késtem. -Nem akarom tudni, miért.
-Nem azért, amire gondolsz... -Jó.
Na és hogy vagy?
Jól.
-Én... -Nem, tudod, mit?
Nem biztos, hogy akarom tudni.
Oké... szóval...
Bevallom, nehéz lesz beszélgetni.
Le akarod mondani?
Nem. Már beleegyeztem.
Már itt vagyunk.
Éhes és szomjas vagyok.
Melyikük az?
Nem tudom, nem tudok róla semmit.
Akkor meglepetés lesz.
Általában így megy...
Mindegy is.
Mosolyogjunk!
-Mosolyogjunk? -Igen.
Legyünk boldogok, meghittek!
Szerelmesek.
Sok sikert!
Tudod,
nagyon élveztem a legutóbbi találkozónkat.
De fájdalmas is volt.
Nekem is.
Fájdalmas vagy gyönyörteljes?
Különben nem lennék itt. De nem biztos, hogy akarom.
Jogod van...
Köszönöm.
Befogom.
-Hölgyem! -Köszönöm.
Oké.
Hogy vagy, drágám?
Remekül, drágám.
Jó napod volt?
Nagyon jó.
Mit nevetsz, drágám? Túlzásba viszem?
Dehogy.
-Jól vannak a gyerekek? -Igen.
De emlékeztetnélek: csak egy van.
Hát persze.
Mert az első gyermekünk meghalt.
Milyen kár, nagyon bírtam.
-Jobban, mint a másikat. -Azt, amelyik még él?
Nem olyan eleven.
Kitömhettük volna.
Mint a macskát.
Hogy hívták a macskát?
-Léon. -Léon?
Fiúneve van?
-Léontine. -Elnézést!
-Kérdezhetek valamit? -Persze.
Most először vagyok itt.
Mit ajánlotok az étlapról?
Nem tudom, húst vagy halat egyek-e.
Mindkettőt.
-Csak viccelek. -Igazad van.
Olyan jó egy nevető párt látni.
-Régóta vagytok házasok? -Igen.
Túl régóta.
Nem látszik. Szerelmesnek tűntök.
Várom, hogy kinyalhassam a puncidat.
Csak viccelek.
Néha jó nevetni egy kicsit.
Elnézést, kérhetnék egy Kirt?
Én is.
-Kettőt. -Rendben.
Elmondom, mi fog történni.
Az előétel után a mosdóban találkozunk.
Te várod, hogy visszajöjjön, mint egy hülye,
aztán tíz perc elteltével megnézed, hol marad már.
Összegabalyodva találsz ránk a mosdóban.
Improvizálhatsz...
Sírva fakadsz, sértegetsz, amit csak akarsz.
Azután bosszút állsz.
Nekem jó.
Neked?
Nem tudom, megkérdezhetem...
Miért ezt a szituációt választottad?
Mert...
Megtörtént velem.
Csak a helyedben voltam.
Az étterem hasonlított ehhez.
De a lány a bárnál ült.
A férjemmel vacsoráztunk, mint minden szombat este.
A munkámról beszéltünk, és a házról, amit vettük.
Ittunk egy kicsit, és jókedvünk volt.
Az előétel után a férjem kiment a mosdóba.
Láttam, hogy ránéz,
de nem akartam elhinni.
Nem akartam tudni.
Mint egy hülye, 15 percig vártam.
Aztán úgy döntöttem, bemegyek.
Lassan, halkan.
Azután...
Mindent hallottam.
Olyan nagy volt a gombóc a torkomban,
hogy sírni sem tudtam.
De furcsa módon
ez után az este után
a lány megszállottja lettem.
Megkerestem, és viszonyt folytattunk.
Egy hotelben találkozgattunk.
Végül a férjem rájött.
Eleinte beindította.
Aztán mérges lett.
Végig kellett néznem, ahogy szeretkeznek.
Az fájt a legjobban...
A seggfejet Vanessa karjaiban látni.
Kiszerettem belőle.
A gyerekek miatt maradtam.
De Vanessa...
Néhány héttel később megismert egy másik férfit, és...
Eltűnt.
Pierre-rel szvingerklubokba jártunk,
orgiákra
és így tovább, de...
Már soha nem volt ugyanolyan.
Ma este szeretnék...
azzá a nővé válni.
És a férjed...
Öngyilkos lett.
Két hónapja.
Csak viccelek.
Ő a kövér, göndör fickó a bárnál.
Ne aggódjatok, nem csinál semmit!
Mondd, hogy belehalsz a féltékenységbe!
Belehalok a féltékenységbe.
Látod a szememben, mennyire kielégít?
-Igen. -Csókolj meg!
Köszönöm szépen. Tökéletesek vagytok. Egy igazi pár.
Remélem, hamarosan találkozunk!
Gyere, nagyapa, irány az ágy!
-Köszönöm! -Nincs mit.
-Jó napot! -Jó napot!
-Minden rendben? -Igen, magával?
Igen, miért?
Mintha kiáltásokat hallottam volna a lakásáról.
Azt hittem...
-Kiáltásokat? -Igen.
Laura?
Az alatt, hogy „idősebb nők”,
mit értesz pontosan?
Hetven, nyolcvan.
-Nyolcvan? -Igen.
És hányan dolgoztok ennek a fickónak?
Még nem kaptam munkát.
-Nem hívott vissza. -Oké.
Szerintem elég sok embere van.
-Jól fizet. -Gondolom.
A főnök fura.
Perverznek tűnik.
Kerekesszékes vén csont.
Mikor a nőkről beszél, valóságos tűz lángol benne.
Ez slam poetry?
-Mi? -Felejtsd el!
Semmi. Megvagyunk.
Tessék, ez a tiéd.
Kérhetnék egy kis figyelmet?
Anya, mondanál valamit?
Szeretném megköszönni, hogy eljöttetek,
még ha néhányan ellenzitek is
a fiunk megkeresztelését.
Mint Martha nénikém,
örülök, hogy eljöttél!
Tizenhét titkáron kellett átrágnom magam, hogy elérjelek.
De a legfontosabb az, hogy itt vagy a családoddal.
Nem húzom tovább, még a végén elsírom magam.
Még egyszer köszönöm, és koccintsunk Antoninra!
Keresel valamit?
Igen.
Valami alkoholt. Erőset.
Leraktam a piát.
Már nem tartunk itthon.
-Rászoktál? -Az orvosom szerint.
És a feleséged szerint?
Szerinte is.
Nem sokat változtál.
Udvariatlanság ilyet mondani.
Boldog vagy?
Nem.
De örömmel látom, hogy öregszel és kopaszodsz.
Te semmit nem változtál.
-Hát itt van! -Kicsoda?
Életem szerelme.
Nem is tudtam, hogy...
Én sem.
Évekbe telt rájönnöm.
Örülök neked.
Nagy kár.
Nem rossz.
Kipróbálhatom?
Persze, rajta!
Kösz!
Várj, hogy is volt?
-A nagyanyámtól tanultam. -Jó vagy.
Kijöttem a gyakorlatból. Reménytelen.
Szerintem nem.
-Mutasd! -Viccelsz.
-Nem, játszd el még egyszer! -Nem.
-Jobb vagy nálam. -Nem.
Hány emberrel feküdtél le,
mióta ez a munkád?
Tíz?
Húsz?
Harminc?
Harmincnál is több?
Hogy csinálod?
Kedvelnek engem.
Örömet okozok
nekik.
És ők is nekem.
Látom a szemükben.
Abból, ahogy rám néznek.
Hogy néznek rád?
-Gyere ide! -Mi az?
Hajrá, fiúk!
-Kifelé! -Mi történik?
Mozgás!
-Megszerzed a pénzt, vagy véged! -Mit művelsz?
-Fogd be! -Nyugi!
-Fogd be!
-Megértetted? -Mit művelsz?
Félre az útból!
Jól vagy?
Mennyi legyen, 50-50?
Nem, tartsd meg!
Miért? A munka felét te végezted.
Ez volt neked az első, ez a prémiumod.
Nekem van elég, sok pénzhez jutottam.
-Tényleg? -Igen.
Mennyihez?
Sokhoz.
Elég ahhoz, hogy szabadságra menj?
Igen, egy puccos nyaralásra is elég.
Neked aztán van bőr a képeden.
Mit tettem?
Tizenhét éven át csóró voltál, és mikor elválunk, hirtelen meggazdagodsz.
Átvertél.
A szerencse forgandó. De valóban nem volt mákod.
Velencébe akartunk menni.
Látni akartam Kiotót, a kínai nagy falat,
de csak anyám royani házába jutottunk el.
Nem olyan rossz az. Anyád nélkül kész Hawaii.
-Kocsival jöttél? -Nem.
Elvigyelek?
-Vettél egy autót? -Nem.
Apámé.
A francia Riviérára is elmentem volna.
Jártál már Nizzában?
Nem, de elmennék.
-Az óvárosa szép lehet. -Bizony.
Miért kérded?
Csak hogy tudd.
Mit?
Hogy szívesen elmennék.
Szép napot!
Neked is!
Margot?
Van kedved elutazni velem?
Nem tudom. Kérj meg rá!
Van kedved eljönni a tengerpartra?
Nem tudom. Kényszeríts!
Ragaszkodom hozzá.
Rendben.
-Beszélhetnénk? -Nem.
-Zavarok? -Igen.
Csak tíz percet kérek.
Ötöt kapsz.
-Halló? -Milyen a Maldívon?
Mi?
Jó hírem van.
Ki a fene az?
Wilfried, tudod, göndör hajú, jóképű.
-És? -Lelepleztem egy egész hálózatot.
-Miről beszélsz? -A fickók, akiknél a lóvéd van,
öregasszonyokkal kefélnek pénzért.
A nagyanyád is ebbe keveredett bele.
-Mi? -Így van, barátom.
Ízlések és pofonok.
Várj, a fickóval a lakásán...
Nem tudok részleteket, most ettem egy kebabot.
Engem nem az a fickó érdekel,
hanem aki felette áll.
Oké.
Jól haladok.
De szólok, hogy 10%-nál többet kérek.
-Mi van? -Ezek nagyon veszélyes fickók.
Csak akkor kezdek a maffiával, ha nagy pénzt kapok.
Óvatos légy, ismerem a pofád!
Kérek még egy kólát.
Mennyit akarsz?
Húsz százalék, vagy vége.
Gondold át!
Ó, Igen!
Joe Pescinek érzem magam a Casinóból.
-Kinek? -Joe Pescinek.
A Casinóból.
-Nem ismered? -Nem.
Joe Pesci. A fickó a tollal.
-A tanár. -Nagymenők.
Levetted a képeinket?
-Öt éve hagytál el. -Kirúgtál.
Miután megdugtad azt a kurvát.
Minden egyes nap bánom.
Én is.
Nem bánhatjuk életünk végéig.
-Nem látok más utat. -Én igen.
Éspedig?
Akasszuk vissza a képeinket, és kezdjük újra a közös életünket!
-Rossz életünk volt? -Én boldog voltam.
-Akkor? -Aztán megdugtad a szomszédot.
Egyszer! Egyetlen alkalommal!
Szörnyű volt!
Öt évvel ezelőtt! Az arcára sem emlékszem.
Öregek vagyunk. Neked nincs senkid, és nekem sincs.
A múltban élünk, mint a halottak, de még élünk.
Talán már nem sokáig.
Lemegyek a bőröndömért.
Mikor feljövök, az ajtó még nyitva áll,
és leveszem a kabátomat,
majd ránézek az esküvői fotónkra a falon!
Aztán leülök a kanapéra,
bekapcsolom a tévét,
és várom a műsorunkat,
amíg teát főzöl.
Megvacsorázunk a konyhában,
mielőtt befeküdnénk az ágyba,
ahol megcsókolom a feleségem.
-Jó napot! -Jó napot!
-Minden rendben? -Holnap megmondom.
-Mi újság? -Hogy vagy?
Jól.
Az is tele van pénzzel?
Nem, elutazom.
Most?
Holnap reggel.
Meddig?
Pár napra, talán többre.
Oké.
Mit mondjak a nőknek? Egész nap csörög a telefon.
Az igazat, hogy nyaralok.
Vagy hogy felmondtál.
Mert az az igazság, nem?
Van pénzed.
-Nem láttad a krémszínű ingemet? -Válaszolj!
Nem tudom.
Szeretném, hogy tudd, ez nem csak a pénzről szól.
Lehet, hogy hülyén hangzik, de nekem több volt ez egy munkánál.
Magányról, szenvedésről,
gyengédségről szólt.
Fontosak nekem a nők.
Miért nem állsz vissza a munkába most, hogy tudsz járni?
Mi az?
Nem áll fel?
De.
Akkor rajta!
Nem engem akarnak.
Többé már nem.
Megpróbáltam, és csalódottak.
Most örülsz?
Lábon lőttem magam azzal, hogy téged küldtelek.
-Sajnálom. -Ne sajnáld!
Csak idő kérdése volt.
Nem vagyok Don Juan többé. Csoda, hogy idáig tartott.
De most mit csináljak?
Mondd azt, hogy Alphonse elutazik egy hétre,
és ígérd meg, hogy mikor visszajön, az egész kerületet megdugja!
Oké?
Ígéred?
Igen, apa.
Megkérdezhetem. Még nem vettem ki szabit.
Nem éri meg.
Szabit kivenni, hogy nézd, ahogy dobozolok...
-Miért nem? -Borzasztó természete van.
Már reggel berúg, és borszagot áraszt.
Akkor miért segítesz neki?
Mert a nagynéném.
Most vesztette el a férjét, sajnálom.
-Kedves vagy. -Igen.
Túl kedves.
Tetszik ez a fürdőruha.
Megnézném rajtad.
Hamarosan láthatod.
És le is veszem előtted.
Csókolj meg!
Hiányozni fogsz.
Akkor jó.
Tessék, drágám.
-Köszönöm. -Szívesen.
Mennyei.
Mindig ilyen hangot adtál?
-Milyet? -Rágás közben.
Nem tudom. Elnézést.
Semmi baj.
-Tessék, a tiéd. -Köszönöm.
Mosolyogj!
-Kérek időpontot a fogorvostól. -Miért?
Nem akarsz fehérebb fogakat?
Igazad van, sárgák.
Nagyon.
Mit tehetnék? Öreg vagyok.
Ahogy mondod.
Mit csináljak?
Semmit. Maradjunk itt egy kicsit!
Drágám, megkevernéd? Tessék.
Köszönöm.
Helló, bébi!
Nyugalom, kicsikém!
Nyugi! Nyughass már!
Mi a szar ez?
-Itt bujkáltál? -Nem bujkálok. Itt élek.
Szia!
Nem vesztegetted az időt.
Ne nyúlj hozzá, Enzo!
Ne aggódj, fattyúhoz sosem nyúlnék.
Menj a szobádba, drágám!
Anya csak beszélget.
Aranyos. Milyen kár.
Mit akarsz, Enzo?
Nem kellett volna azt tenned, amit tettél.
Megbántottál, pedig ígéretet tettél.
Most már ez a családom.
És te nem vagy a része.
A férjem hamarosan hazaér.
A saját érdekében remélem, hogy késik.
Nem ártott neked.
Elvette a feleségem.
Senki nem vette el, már nem voltam az.
Nos, szerintem még mindig az vagy.
Kivéve, ha holtan akarod látni őket.
Mit akarsz mondani?
Mondd, hogy szeretsz!
Laura!
Még mindig szeretsz. Egykor szerettél, nem?
Mondd, hogy még mindig szeretsz!
Vázolom, mi fog történni.
Írsz egy levelet,
amiben elmondod ennek a rohadéknak,
hogy már nem szereted és elhagyod.
Hogy ez az élet nem való neked,
és hogy valaki mással lépsz le.
Megtudja, hogy éreztem magam három éve.
Írd le, rajta!
Rajta!
Eszem ágában sincs.
Ha nem írod le,
akkor az a rohadék
golyót kap a fejébe,
a fiaddal együtt.
A feleségem vagy, Laura.
Ismersz embereket.
Túl sokat tudsz a családomról, az ügyleteimről.
Hozzám jöttél.
Szent kötelékben.
Érted, ez mit jelent?
Írd meg a levelet!
Rajta!
Gyerünk, írd!
Nézd!
Ezt elfelejtetted.
Emlékeztet majd az Isten előtt tett esküre.
Írd alá!
Remek. Menjünk!
Elbúcsúzhatok a fiamtól?
De gyorsan!
Toni, rakj rendet!
Drágám, apu hamarosan hazaér.
Nézz rám! Szeretlek.
Érted?
Szeretlek.
Szeretlek, drágám.
Mehetünk.
Tartsd meg a pénzed!
Minek nézel te engem?
Azt hiszed, lefizethetsz?
Holnap reggel indulok, és nem akartalak felkelteni.
-Gondoltam, örülnél. -A seggedet töröltem, te kis hülye!
Én tanítottalak meg járni, biciklizni, teniszezni.
Azt hiszed, az alamizsnád boldoggá tesz?
Honnan szerezted?
-Honnan? -Adèle-től.
Adèle-től?
Rám hagyta.
Az összes pénzt?
Tessék.
Jézusom!
Ezt nem hiszem el.
Egy évtizeden át kezelgettem a vén banyát,
erre rád hagyja!
-Mit mondhatnék? Jól mulattunk. -És én?
Nekem maradnak a plejádok, Rimbaud, Verlaine, Mallarmé, Paul Valéry...
Paul Valéry! Olvastál bármit tőle?
-Nem. -Szerencséd.
Olyan unalmas! A Proust-korszakáról ne is beszéljünk!
A Grand Hôtel de Cabourg.
Órákig sétáltunk a parton, fejezetenként ki kellett nyalnom.
És te kapsz mindent!
Nem az én hibám, sajnálom.
Elment az esze. Már két éve bolond.
Nem igaz, teljesen képben volt.
Egy fenét!
Tiszta bolond volt, állandóan elhagyta a dolgait, a táskáját, a kulcsát.
Annyira elborult az elméje, hogy azt hitte rád, én vagyok.
-Ez komoly? -Teljesen.
Hatszázezer euró. Harminc év az életemből.
Mit mondhatnék? Nekem adta.
De tartozik nekem.
De ne aggódj, fiam, kapsz belőle te is.
-Azonnal tedd le! -Kapd be!
Add vissza!
-Soha. -Állj le, ez nevetséges!
Elég, add ide!
-Most! -Állj le!
Simán kiütlek.
Megütnéd a saját apád?
Nem az én hibám, hogy a te farkad kisebb.
Add vissza!
Add fel és menj aludni!
Az eszem megáll.
Itt.
-Mi a baj? -Itt.
Mi az? Mi a baj? Mi történt?
Ülj le! Lélegezz!
-Nyugodj meg! Mi az? -Hozd a gyógyszerem!
Hol van? A hálószobádban?
A fehér és piros üveg az?
Az éjjeliszekrényen!
Itt nincs semmi!
A fürdőben!
Megvan.
Jövök!
Tessék...
Az anyád!
Apa!
Állj meg!
Szia!
Mit keresel itt?
Elnézést a zavarásért. Nincs itt az apám?
-Az apád? -Igen.
Ő az apád?
-Nem tudtad? -Nem.
És nincs itt.
Oké. Bocsánat.
Claude!
Múlt héten megszületett a baba.
-Mi? -A fiunk.
A te szemedet örökölte.
Megnézed?
Nem megy, három óra, és indul a gépem.
Legközelebb?
Puszild meg a nevemben!
Szóval ő a fiad?
Ó, baszki!
Rávettél, hogy lefeküdjek a fiaddal?
Nem vettelek rá semmire.
-Pszichopata vagy. -Mert te nem?
Nem ez a lényeg.
De igen. Korábban más volt a kapcsolatunk.
Miért?
Miben változott?
Csak más.
Tényleg szeretsz?
A mi korunkban
ez az érzés összetettebb.
Nem a korról szól. Mondd, hogy szeretsz!
Kérlek, ma este ne! Késő van.
Mondd, vagy kiugrom!
Esküszöm, kiugrom.
Jó éjt, drágám.
Kiugrom.
Szép álmokat!
Megyek is!
Holnap találkozunk!
Állj!
Bocs, nem akartam.
Pszichopata vagy.
Mondtam, hogy sajnálom.
Megsérültél?
Mit gondolsz?
Jól áll.
-Öt vagy hat óra? -Hat.
Hat óra! Basszus... Az hosszú idő.
-Repülővel egy óra. -És 80 kg szén-dioxid a légkörben.
Mióta vagy faölelő?
Sosem érdekelt.
Sok minden nem érdekelt azelőtt.
Mint a parfümöd. Ma mégis megőrjít.
Melyik hotelben szállunk meg?
-A... -Ne!
Ne mondd el! Legyen meglepetés!
Látod? Innen látszik a tenger.
Arra.
Mi folyik itt?
Hogy érted?
Nem vagy gazdag?
Három lehetséges magyarázat van.
Vagy sosem volt pénzed,
és hazudtál, hogy eljöjjek veled.
Eljöttem, csalódott vagyok, el fogok menni,
és egy idióta vagy.
Első magyarázat.
Vagy sóher vagy.
Csalódott vagyok, el fogok menni, és egy idióta vagy.
Második magyarázat.
Vagy nem hazudtál tegnap,
de ismét bajba kerültél, csak nem akarod, hogy tudjak róla.
Csalódott vagyok, mint mindig,
te meg... Tudod.
Nos?
Apám ellopta a pénzem.
Nahát, micsoda meglepetés!
Pedig figyelmeztettelek.
Nézd, itt vagyunk, süt a nap... Mit akarsz csinálni?
Elmész?
Visszajövök.
Jó este volt.
Nem is olyan rossz, hogy nem hagyta el a húgod.
És nem csinált fel téged.
-Nem. -Túl öreg vagyok a gyerekvállaláshoz.
A fenébe!
Már megvettem a bölcsőt.
Finom.
Tudod, hogy hívják Nizzát?
-Nem. -Kis Florida.
-Tudod, miért? -Nem.
Mert a nyugdíjasok ide jönnek meghalni.
Mennem kell, dolgom van.
Gaspard, nincs kedved 20 perc alatt tízezer eurót keresni?
-De, tízezer eurót? Persze. -Szerencséd van.
Nem rossz.
Hadd lássam begombolva!
Mennyibe kerül?
-Ez... -Jézusom!
Miért nem hoztál öltönyt?
Azt hittem, nyaralunk.
-Megveszem. -Rendben.
Remélem, megduplázod.
Meg is van.
Ezen nem jutnak be. Öt retesz. Nem kell félnie.
-Köszönöm szépen! -Nincs mit. Viszlát!
Ne szólj egy szót sem, ha hozzád szól!
-Jöjjenek! Jó napot! -Jó napot!
Erre.
-És ha megkérdezi... -Fogd be!
Fogd be!
Bisson úr?
Igen, miben segíthetek?
Jó napot, Benoît Braquis vagyok,
az Állami Pénzügyi Felügyeletnél dolgozom.
Bejöhetünk?
És ha nemet mondok?
Azt nem ajánlom.
Jacques Bisson hangpostáját hívta.
Kérem, hagyjon üzenetet, és visszahívom.
A feliratot fordította: Kuruc Eszter Borbála
Kreatív supervisor Gömöri János