Cât e ceasul?
- 9:20. - La naiba!
Ridică mâinile, te rog!
- De unde știu că nu mi-o tragi? - Nu ți-o trag.
Nu mi-am tras-o de patru luni.
Nu e altfel decât la închisoare...
De ce aș vorbi cu tine?
Nu știu.
Poate pentru că tu m-ai chemat.
Mi-ai cerut să vin aici.
Așa că, iată-mă, dimineața, și eu urăsc diminețile.
Niște nemernici de afară mi-au furat banii.
- Câți? - Mulți.
Îmi place cum sună.
- Cine sunt tipii ăștia? - Habar n-am, niște ciudați.
Nu știu ce urmăresc, dar e al naibii de dubios.
Au decis să se ia de mine și de bunica mea.
E o bunică în poveste? Și un lup mare și rău?
E moartă.
Îmi pare rău.
Mă doare în cot, era o scârbă.
Mai știți ceva despre ei?
Numere de telefon, adrese, poze? Vreo mostră de ADN?
Jur, ești tare ciudat, frate.
Știu.
Bine.
Păcat!
- Stai! - Da.
Dacă-ți spun ce știu, îi forțezi să scoată biștarii.
Mie ce-mi iese?
Zece la sută din sumă.
- Douăzeci. - Zece.
- Cincisprezece. - Zece.
Te ascult.
Ce mai faceți?
Ați avut o săptămână bună?
Nu spuneți nimic?
Foarte bine.
Terapie prin tăcere.
Puteți spune multe tăcând.
Bună dimineața!
Ai dormit aici?
Nu știu, mă simțeam bine.
Ai adormit. M-am gândit să-ți fac o surpriză.
Să-mi faci mie o surpriză?
Crezi că mi-ar plăcea asta?
La ce te-ai gândit mai exact?
Dacă le-o tragi femeilor în vârstă bogate, nu devii irezistibil.
Ești foarte bun în pat, dar așa e și vibratorul meu.
Bine.
N-am fost destul de clară, plătesc, o să fie mai ușor.
- Nu. - Ba da!
Nu uita că ești plătit. Oferi un serviciu.
O să fac un duș.
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Vă pot ajuta? - Da.
Ce căutați?
Stați, sunt sigur că o am.
Pe atunci, aveam un aparat Leica vechi.
Îi pozam pe toți.
Aici e Eve, nu?
Da. Era frumoasă.
Încă e, să știți.
Da.
Ce pot să fac?
Să insistați, domnul meu.
Am încercat totul! E nebună.
Femeia cu care am înșelat-o
era foarte proastă, vă zic.
Am pierdut totul pentru cea mai proastă noapte a mea.
Cum a aflat?
I-am spus eu.
Ei bine...
Da, știu.
Iat-o! Știam că e aici, undeva.
N-ați văzut niciodată o poză cu ea?
Tatăl meu a aruncat totul când a plecat.
Am înțeles.
Vă fac un ceai.
E superb aici.
- E mult mai bine decât la un hotel. - E temporar.
Ca toate celelalte.
Ce frumoasă erai!
Eram fericită.
Îmi pare rău, e neobișnuit pentru noi.
Promit că nu se mai întâmplă.
Mulțumesc.
Putem vorbi?
Ai fumat.
Doar două fumuri.
- Vrei să mori? - Nu, să trăiesc.
- Trebuie să vorbim. - Nu acum, am o cină importantă.
Ai lăsat baltă două cliente azi.
- Știu, trebuia să... - De ce?
Au fost furioase. Puteai să-mi spui.
Nu e mare scofală.
Desigur, nimic nu mai e mare scofală pentru tine acum, nu?
Ce vrei să spui?
Lasă!
- Mi-ai umblat prin lucruri? - Nu.
Am deschis servieta pe care ai lăsat-o în camera mea de zi.
Nu știam că sunt 600.000 de euro în ea.
I-ai numărat?
E treaba mea să țin evidența banilor pe care-i faci.
Aș vrea să știu datorită cărui fund ai câștigat atâția bani.
Nu te privește.
Glumești?
Îți ascunzi banii la mine acasă.
Nu mă băga în afacerile tale necurate!
LOL!
- Ce? - Nimic.
De unde sunt banii ăștia?
Cu tine vorbesc. Dacă nu-mi spui...
Mă bați, îmi dai palme la fund?
N-o să-mi mai dai bani de buzunar?
Spune-mi de unde-i ai sau îi arunc.
Ce e așa de amuzant?
- N-ai face asta în veci. - De ce?
Iubești banii prea mult.
Doar două lucruri iubești în viață, femeile și banii.
Și pe fiul meu.
Mult mai puțin decât pe celelalte. Pa!
Nu te atinge de banii mei!
Poate îți dau o mare parte din ei.
Imbecilule.
- Scuze c-am întârziat. - Nu vreau să știu de ce.
- Nu e ceea ce crezi. - Bine.
Deci, cum mai ești?
Bine.
- Eu... - Nu, de fapt...
Nu sunt sigură că vreau să știu.
Bine... Deci...
Trebuie să recunosc, o să fie greu să vorbim.
Vrei să anulăm întâlnirea?
Nu. Am fost de acord să ne vedem.
Tu ești aici, eu sunt aici.
Mi-e foame, mi-e sete.
Ea cine e?
Nu știu, n-am nicio informație.
Atunci, o să fie o surpriză.
Se poate întâmpla uneori, pentru că...
În orice caz.
Totuși, ar trebui să zâmbim.
- Să zâmbim? - Da.
Să părem în largul nostru, apropiați.
Îndrăgostiți.
Baftă cu asta!
Știi,
m-am bucurat mult ultima dată când am fost împreună.
Dar a fost și dureros.
La fel pentru mine.
La fel ce? Bucuria sau durerea?
La fel. Altfel, n-aș fi aici. Dar nu cred că o să merg până la capăt.
Ai dreptul să...
Mulțumesc.
O să tac.
- Doamnă. - Mulțumesc.
Bine.
Cum ești, iubirea mea?
Foarte bine, dragule.
Ai avut o zi bună?
Foarte bună.
De ce zâmbești, scumpule? Exagerez?
Nu.
- Copiii sunt bine? - Da.
Dar îți amintesc că avem doar unul.
Desigur.
Pentru că primul nostru copil a murit.
Păcat, îmi plăcea mult.
- Mai mult decât celălalt. - Cel care e încă viu?
Dar nu pare.
Mai bine îl împăiam.
Ca pe pisică.
Cum se numea pisica?
- Léon. - Léon?
Are nume de băiat?
- Léontine. - Scuzați-mă!
- Pot să vă întreb ceva? - Vă rog.
E prima dată când vin aici.
Îmi puteți recomanda ceva?
Ezit între carne și pește.
Comandați din ambele!
- Glumesc. - Aveți dreptate.
Mi se pare drăguț să văd un cuplu care râde.
- Sunteți căsătoriți de mult? - De foarte mult timp.
De prea mult timp.
Nu se vede. Păreți îndrăgostiți.
O să-mi placă la nebunie să vă ling fofoloanca.
Glumesc.
E plăcut să râzi uneori.
Mă scuzați, îmi aduceți un Kir pentru început?
Și pentru mine.
- Două. - S-a făcut.
Uite ce o să se întâmple.
După aperitiv, dumneavoastră o să veniți cu mine la baie.
Dv. veți aștepta ca o idioată să se întoarcă.
Și, după zece minute, veniți să vedeți ce se întâmplă.
Mă găsiți cu picioarele încolăcite în jurul lui în baie.
Puteți să improvizați...
Puteți să plângeți, să mă insultați, cum vreți.
Apoi, o să decideți să vă răzbunați.
Eu sunt de acord.
Tu?
Nu știu dacă pot întreba...
De ce neapărat fantezia asta?
Pentru că...
Am trăit-o.
Dar eram în locul dv.
De fapt, restaurantul era foarte asemănător cu acesta.
Dar fata era la bar.
Eu și soțul meu luam cina, ca în fiecare sâmbătă seara.
Vorbeam despre munca mea, despre casa pe care o cumpăraserăm.
Băuserăm un pic și eram veseli.
După aperitiv, soțul meu s-a dus la baie.
Îl vedeam că se uita la ea,
dar nu voiam să cred.
Nu știam dacă vreau să știu.
Am așteptat ca o idioată 15 minute.
Apoi, am hotărât să intru.
Încet, în liniște.
Și apoi...
Am auzit totul.
Nodul din gâtul meu era așa de mare,
încât nici măcar n-am putut să plâng.
Dar, foarte ciudat,
după noaptea aia,
am dezvoltat o obsesie pentru fata aia.
Am găsit-o și am avut o aventură.
Ne întâlneam regulat într-o cameră de hotel.
Soțul meu a aflat până la urmă.
La început, l-a excitat.
Apoi, s-a enervat foarte tare.
A insistat să-i urmăresc cum fac dragoste.
Cel mai mult m-a durut
să-l văd pe nemernic în brațele Vanessei.
Nu mai simțeam nimic pentru el.
Rămăsesem cu el pentru copiii mei.
Dar Vanessa...
A cunoscut un alt bărbat câteva săptămâni mai târziu și...
A dispărut.
Eu și Pierre am mers la câteva cluburi de swingeri,
la orgii
și așa mai departe, dar...
N-a mai fost la fel de palpitant.
În seara asta, aș vrea...
... să devin femeia aceea.
Și soțul dv...
S-a sinucis.
Acum două luni.
Glumesc.
E tipul gras cu păr creț de la bar.
Nu vă faceți griji, n-o să facă nimic.
Spune că mori de gelozie!
Mor de gelozie.
Poți să vezi în ochii mei câtă plăcere îmi provoacă el?
- Da. - Sărută-mă!
Mulțumesc. Sunteți perfecți. Ca un cuplu adevărat.
Ne vedem în curând, sper.
Haide la culcare, bunicule!
- Mulțumesc. - Nicio problemă.
- Bună ziua! - Bună ziua!
- E totul în regulă? - Da, la dv.?
Da, de ce?
Mi s-a părut că am auzit țipete din apartamentul dv.
Am crezut...
- Țipete? - Da.
Laura?
Când spui „femei mai în vârstă”,
la ce vârstă te referi?
Șaptezeci, optzeci.
- Optzeci de ani? - Da.
Și câți lucrați pentru tipul ăsta?
N-am făcut încă nimic.
- Tipul nu m-a sunat înapoi. - Am înțeles.
Cred că-s implicați mulți tipi.
- Se plătește bine. - Îmi imaginez.
Șeful e ciudat.
Arată ca un pervers.
În scaunul lui cu rotile. E foarte bătrân.
Când vorbește despre femeile alea, în ochi i se aprinde flacăra.
Cânți rap?
- Ce? - Lasă!
Nu e nimic. Bine. Am tot ce-mi trebuie.
Poftim, e pentru tine.
Atenție, vă rog!
Mamă, vrei să spui ceva?
Voiam să vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Chiar dacă unii dintre voi v-ați opus ideii
botezului fiului nostru.
Ca mătușa mea Martha,
pe care mă bucur s-o văd printre noi astăzi.
A trebuit să trec de 17 secretare ca să vorbesc cu tine.
Dar important e că ești aici, cu familia ta.
Nu spun prea multe, altfel încep să plâng.
Mulțumesc din nou și să ridicăm un pahar în cinstea lui Antonin!
Cauți ceva?
Da.
Ceva care conține alcool. Tare.
Eu m-am lăsat de băut.
Sora ta nu a mai cumpărat.
- Probleme cu alcoolul? - Asta mi-a zis medicul.
Și soția ți-a zis?
Și ea.
Nu te-ai schimbat mult.
Ți se citește lipsa de politețe în acest „mult”.
Ești fericită?
Nu.
Dar îmi face plăcere să te văd bătrân și cu chelie.
Nu te-ai schimbat deloc.
- Iată-l! - Cine e?
Iubirea vieții mele.
Nu știam că tu...
Nici eu.
Mi-a luat mulți ani să-mi dau seama de asta.
Mă bucur pentru tine.
Ce păcat!
E frumos.
Pot să încerc.
Sigur, te rog.
Mulțumesc.
Stai, cum era?
- M-a învățat bunica mea. - Ești bun.
Sunt terminat. Nu mă pricep deloc.
Nu cred.
- Arată-mi! - Glumești.
- Haide, cântă din nou! - Nu.
- Ești mai bun decât mine. - Nu.
Cu câte persoane te-ai culcat
de când ai început slujba asta?
Zece?
Douăzeci?
Treizeci?
Mai mult de treizeci?
Cum reușești?
Le place.
Simt plăcerea
cu mine.
Eu simt plăcerea aia.
O văd în ochii lor.
Felul în care mă privesc.
Cum te privesc?
- Vino încoace! - Ce?
Bravo, băieți!
- Ieși de aici! - Ce e?
Mișcă!
- Banii mâine sau te sparg. - Ce faci?
- Taci naibii! - Ușurel!
- Taci!
- Ai înțeles? - Ce faci?
Dă-te!
Ești bine?
Cum să-i împărțim? Jumătate-jumătate?
Nu, păstrează-i pe toți!
De ce? Ai făcut jumătate din treabă.
E prima dată pentru tine, e bonusul tău.
Eu am destui, am câștigat o sumă babană.
- Serios? - Da.
Câți?
Mulți.
Destui cât să-ți iei timp liber?
Da, un concediu frumos chiar.
Ai tupeu.
Ce am făcut?
În 17 ani, n-ai avut deloc bani și acum, că ne-am separat, ești bogat.
Am fost trasă pe sfoară.
Așa a fost să fie. Așa e, ai avut ghinion.
Trebuia să mergem la Veneția.
Voiam să văd Kyoto, Marele Zid Chinezesc,
dar am reușit să mergem doar la casa mamei mele în Royan.
Nu e așa de rău. Fără mama ta, am fi mers în Hawaii.
- Ești cu mașina? - Nu.
Vrei să te duc?
- Ți-ai luat mașină? - Nu.
E a tatălui meu.
Mi-ar fi plăcut să merg pe Coasta de Azur.
Ai fost la Nisa?
Nu, dar mi-ar plăcea.
- Orașul vechi pare fermecător. - Așa am auzit și eu.
De ce mă întrebi?
Doar ca să-ți spun.
Ce?
Că mi-ar plăcea să merg.
O zi bună!
Și ție!
Margot?
Ai merge în vacanță cu mine?
Nu știu. Propune-mi asta!
Ți-ar plăcea să mergi pe coastă cu mine?
Nu știu. Insistă!
Insist.
Bine.
- Putem să vorbim? - Nu.
- E un moment prost? - Da.
Îți cer doar zece minute.
Îți dau cinci.
- Alo? - Cum e în Insulele Maldive?
Ce?
Am vești bune.
Cine naiba ești?
Wilfried. Știi tu. Păr creț, destul de arătos.
- Așa, și? - Am dat de un mare caz de proxenetism.
- Cum adică? - Adică tipii care au banii tăi
fut femei bătrâne pe bani.
Așa a ajuns bunica ta să fie implicată în haosul ăsta.
- Ce? - Așa e, prietene.
Fiecare cu ce-i place.
Stai, deci tipul care era la ea făcea lucruri cu...
Nu pot da detalii. Tocmai am mâncat un chebap.
Tipul care mă interesează
nu e el, e superiorul lui.
Bine.
Fac progrese.
Te sun ca să-ți spun că vreau mai mult de 10%.
- Ce? - Tipii ăștia sunt tare periculoși.
Nu mă iau de mafie dacă nu-mi ies bani serioși din asta.
Ai grijă, îți știu moaca.
Mai dă-mi o cola!
Cât vrei?
Douăzeci la sută sau renunț.
Gândește-te la asta!
O, da!
Mă simt ca Joe Pesci în Casino.
- Cine? - Joe Pesci.
În Casino.
- Nu-l știi? - Nu.
Joe Pesci. Tipul cu stiloul.
- Profesorul. - Băieți buni.
Ai dat jos pozele noastre?
- Ai plecat acum cinci ani. - Tu m-ai dat afară.
Când ai futut-o pe târfa aia.
Regret greșeala aia în fiecare zi.
Și eu pot spune asta.
Nu putem trăi cu regrete până la sfârșitul vieții.
- Nu văd altă cale. - Eu, da.
Care?
Să ne atârnăm pozele din nou și să reîncepem viața împreună.
- Eram nefericiți? - Eu eram fericită.
- Și? - Și ai futut-o pe vecină.
O dată! A fost doar o dată, la naiba!
A fost oribil.
Acum cinci ani! Nici nu-mi amintesc fața ei.
Suntem bătrâni. Tu n-ai pe nimeni, eu n-am pe nimeni.
Trăim în trecut de parcă am fi morți, dar suntem încă vii.
Poate nu pentru mult timp.
Așadar, o să-mi aduc valiza.
Când mă întorc, ușa o să fie încă deschisă.
Eu îmi dau geaca jos
și mă uit la poza de la nunta noastră pe peretele ăsta!
Mă așez pe canapeaua noastră,
pornesc televizorul nostru
și aștept emisiunea noastră
în timp ce tu o să faci ceai.
Luăm cina în bucătăria noastră
înainte să ne întindem în patul nostru,
unde o să-mi sărut soția.
- Bună ziua! - Bună ziua!
- E totul în regulă? - Vă spun mâine.
- Cum ești? - Bine. Tu?
Foarte bine.
O nouă livrare de bancnote?
Nu, plec în concediu.
Acum?
Mâine dimineață.
Pentru cât timp?
Câteva zile, poate mai mult.
Bine.
Ce să le spun femeilor? Telefonul sună cât e ziua de lungă.
Spune adevărul, că plec în concediu.
Sau că te-ai lăsat.
Pentru că ăsta e adevărul, nu?
Ai bani.
- Mi-ai văzut cămașa bej? - Răspunde-mi!
Nu știu.
Vreau să știi că nu totul e despre bani.
Poate suna ca o prostie, dar pentru mine n-a fost doar o slujbă.
A fost despre singurătate, suferință,
tandrețe.
Îmi pasă de femeile astea.
De ce nu te întorci la lucru? Acum că te-ai repus pe picioare?
Ce?
Nu ți se scoală?
Ba da.
Atunci, dă-i bătaie!
Ele nu mă vor pe mine.
Nu mă mai vor.
Am încercat, au fost dezamăgite.
Ești mulțumit acum?
Mi-am furat singur căciula trimițându-te în locul meu.
- Îmi pare rău. - Să nu-ți pară.
Era inevitabil.
Nu mai sunt vreun Don Juan. E un miracol că a ținut atâta timp.
Dar ce să fac acum?
Spune că Alphonse pleacă o săptămână
și, când se întoarce, regulează toată regiunea.
Bine?
Promiți?
Da, tată.
Mai pot întreba. Încă nu mi-am luat timp liber.
Nu, nu merită.
Să-ți iei liber ca să vezi cum mă mut...
- De ce nu? - E irascibilă rău.
Se îmbată dimineața și miroase a vin.
De ce o ajuți atunci?
E mătușa mea.
Tocmai și-a pierdut soțul. Îmi pare rău pentru ea.
- Ești de treabă. - Da.
Sunt mult prea de treabă.
Ce costum de baie frumos!
Aș vrea să te văd în el.
O să mă vezi în curând.
Și o să-l dau jos în fața ta.
Sărută-mă!
O să-mi lipsești.
Bine.
Poftim, dragul meu!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Delicios.
Mereu ai făcut zgomotul ăla?
- Ce zgomot? - Când mesteci.
Nu știu. Scuze!
E în regulă.
- Poftim! E a ta. - Mulțumesc.
Să-ți văd zâmbetul!
- O să-ți fac programare la dentist. - De ce?
Nu vrei dinți mai albi?
Ai dreptate. Sunt galbeni.
Foarte.
Ce pot să fac? Sunt bătrân.
Așa e.
Ce să fac acum?
Nimic. Rămâi parcat aici un pic!
Dragule, poți amesteca un pic? Poftim!
Mulțumesc.
Bună, iubito!
Calmează-te, scumpo!
Calmează-te! Rămâi calmă!
Ce e porcăria asta?
- Te ascundeai aici? - Nu mă ascund, locuiesc aici.
Salut!
N-ai pierdut timpul.
Nu-l atinge, Enzo!
Nu-ți face griji, nu ating bastarzi!
Du-te în camera ta, scumpule!
Mami doar stă de vorbă.
E frumușel. Mare păcat.
Ce vrei, Enzo?
N-ar fi trebuit să faci ce ai făcut.
Ne-ai făcut rău, ai făcut o promisiune.
Am o familie aici.
Tu nu faci parte din ea.
Soțul meu se întoarce acasă în curând.
Spre binele lui, ar face bine să întârzie.
Nu ți-a făcut nimic.
Mi-a luat soția.
Nimeni nu ți-a luat-o, nu mai eram soția ta.
Ei bine, eu zic că ești încă soția mea.
Dacă nu vrei ca ei să moară.
Ce spui?
Spune că mă iubești.
Laura.
Spune că încă mă iubești! M-ai iubit cândva, nu?
Spune că încă mă iubești!
Uite ce o să se întâmple.
O să scrii o scrisoare
în care o să-i spui nenorocitului ăluia
că nu-l mai iubești și că-l părăsești.
Că viața asta nu e pentru tine
și că pleci cu altcineva.
O să știe cum m-am simțit eu acum trei ani.
Scrie asta acum!
Acum!
N-o să scriu asta în veci.
Dacă n-o faci,
nemernicul tău soț
primește un glonț în cap,
la fel ca fiul tău.
Ești soția mea, Laura.
Cunoști oameni.
Știi prea multe despre familia mea, despre afacerea mea.
Te-ai căsătorit cu mine.
E o legătură sfântă.
Înțelegi ce înseamnă?
Scrie scrisoarea!
Haide!
Poftim! Scrie!
Poftim!
Ai uitat ăsta.
O să-ți aducă aminte de promisiunea făcută în fața Domnului.
Semneaz-o!
Bravo! Hai să mergem!
Pot să-mi iau rămas-bun de la fiul meu?
Grăbește-te!
Toni, fă curățenie!
Iubirea mea, tati vine acasă imediat.
Uită-te la mine! Te iubesc.
M-ai înțeles?
Te iubesc.
Te iubesc, scumpule.
Poți pleca acum.
Păstrează-ți banii!
Cine crezi că sunt?
Un copil căruia îi arunci o monedă?
Plec dimineață, nu voiam să te trezesc.
- M-am gândit că te-ar bucura. - Te-am șters la fund, derbedeule!
Te-am învățat să mergi, să joci tenis, să mergi pe bicicletă.
Banii de buzunar de la tine ar trebui să mă facă fericit?
De unde i-ai primit?
- De unde? - De la Adèle.
De la Adèle?
Mi i-a lăsat.
Ți-a lăsat toți banii ăștia?
Uite!
La naiba!
Nu-mi vine să cred!
Am iubit-o pe băbătia aia mai bine de zece ani
și ea ți i-a dat ție.
- Ce pot să spun? Ne-am distrat. - Cum rămâne cu mine?
Am rămas cu pleiada, Rimbaud, Verlaine, Mallarmé, Paul Valéry...
Paul Valéry! I-ai citit opera?
- Nu. - Ești norocos.
E foarte plictisitoare. Cât despre perioada ei Proust...
Grand Hôtel din Cabourg.
Ore de hoinărit pe plajă, i-o lingeam la fiecare 42 de pagini.
Și tu primești totul, la naiba!
Nu e vina mea, îmi pare rău.
Și-a pierdut mințile. A început să și le piardă de acum doi ani.
Nu și le pierduse, era foarte lucidă.
Pe naiba!
Era sărită de pe fix, mereu își pierdea lucrurile, poșeta, cheile.
Era așa de dusă încât probabil a crezut că sunt eu, nu tu.
- Vorbești serios? - Foarte serios.
Șase sute de mii de euro. Treizeci de ani din viața mea.
Ce pot să spun. Mi i-a dat mie.
Dar mi-i datorează mie.
Nu-ți face griji, fiule, o să-ți las o mare parte din ei.
- Pune-i jos imediat! - Du-te naibii!
Dă-i înapoi!
- Niciodată! - Termină, e ridicol.
Termină! Dă-mi-i!
- Acum! - Termină!
Aș putea să te pun la pământ.
Ți-ai lovi propriul tată?
N-am ce să fac dacă toate cred că o ai prea mică.
Dă-i înapoi!
Renunță, du-te la culcare!
Ești o pacoste.
Aici!
- Ce e? - Aici.
Ce se întâmplă? Ce e cu tine?
Stai jos! Bine, respiră!
- Calmează-te! Ce este? - Dă-mi medicamentul!
Unde e? La tine în dormitor?
E în flaconul roșu cu alb?
În noptieră!
Nu e nimic acolo!
În baie!
L-am găsit.
Stai!
Poftim...
Nemernicule!
Tată!
Oprește!
Bună seara!
Ce cauți aici?
Scuze de deranj! Tatăl meu e aici?
- Tatăl tău? - Da.
E tatăl tău?
- Nu știai? - Nu.
Nu e aici.
Bine. Scuze!
Claude.
Am născut săptămâna trecută.
- Ce? - Pe fiul nostru.
Are ochii tăi frumoși.
Vrei să-l vezi?
Nu pot, am avion în trei ore.
Data viitoare?
Sărută-l din partea mea!
Deci e fiul tău?
Futu-i!
M-ai pus să mi-o trag cu fiul tău?
Nu te-am pus să faci nimic.
- Ești un psihopat. - Dar tu ești normală?
Nu asta e ideea.
Ba da. Nu aveam aceeași relație pe atunci.
De ce?
Cu ce e diferită azi?
E pur și simplu diferită.
Mă iubești cu adevărat?
La vârsta noastră,
sentimentul ăsta e un pic mai complex.
Nu e despre vârstă. Zi-mi că mă iubești.
Te rog, nu în seara asta! E târziu.
Spune-o sau sar!
Jur că sar.
Noapte bună, iubire!
O să sar.
Vise plăcute.
Sar!
Pe mâine.
Oprește-te!
Scuze, n-am vrut.
Ești psihopat.
Mi-am cerut scuze.
Te-am rănit?
Tu ce crezi?
Îți stă bine.
- Ai spus cinci sau șase ore? - Șase.
Șase ore! La naiba... Ce mult timp!
- Avionul face o oră. - Și emană 80 kg de CO2 în atmosferă.
De când ești salvatorul planetei?
Nu ți-a păsat niciodată.
De multe lucruri nu-mi păsa.
Cum ar fi parfumul tău. Azi, mă înnebunește.
La ce hotel ai rezervat camera?
- Am... - Nu.
Nu-mi spune, o să fie o surpriză.
Vezi? De aici, se vede marea.
Chiar acolo, în capăt.
Îmi explici?
Ce?
Nu ești bogat?
Există trei explicații posibile.
Fie n-ai avut niciodată bani
și m-ai mințit ca să mă convingi să vin,
am venit, sunt dezamăgită, plec
și tu ești un idiot.
Prima explicație.
Fie ești un zgârie-brânză.
Sunt dezamăgită, plec și tu ești un idiot.
A doua explicație.
Fie nu ai mințit ieri,
dar ai dat din nou de necaz și nu vrei să aflu eu.
Sunt dezamăgită ca de obicei
și tu ești... Știi tu.
Deci?
Tata mi-a furat banii.
Măi să fie! Ce surpriză!
Nu e ca și cum nu te-am avertizat.
Uite, suntem aici, e soare... Ce vrei să facem?
Pleci?
Revin.
Am avut o noapte bună.
Nu e așa de rău că nu a părăsit-o pe sora ta.
Și că nu te-a lăsat gravidă.
- Nu. - Eu sunt prea bătrân ca să fac copii.
La naiba!
Deja am cumpărat un pătuț.
E frumos.
Știi cum i se spune Nisei?
- Nu. - Mica Floridă.
- Știi de ce? - Nu.
Fiindcă aici vin bătrânii bogați să moară.
Trebuie să plec, am de lucru.
Hei, Gaspard! Vrei să faci o sută de euro în 20 de minute?
- Da. O sută de euro... Bine. - E ziua ta norocoasă.
Nu e rău.
Încheie sacoul, să văd!
Cât costă?
- Ăsta e... - La naiba!
Trebuia să aduci un costum.
Trebuia să fim în concediu.
- Îl iau. - Perfect!
Ai face bine să câștigi o avere.
E gata.
Nu se va mișca, cinci încuietori. E solidă.
- Mulțumesc mult. - Nicio problemă! La revedere!
Închide gura, chiar dacă vorbește cu tine.
- Poftiți! Bună ziua! - Bună ziua!
Pe aici!
- Dacă mă întreabă... - Taci!
Taci!
Dle Bisson?
Da. Ce doriți?
Bună seara, sunt Benoît Braquis,
lucrez la Direcția de Finanțe publice.
Putem intra?
Dacă refuz?
Nu v-aș recomanda asta.
Ați accesat mesageria vocală a lui Jacques Bisson.
Vă rog, lăsați un mesaj și vă sun eu.
Subtitrarea: Constantin Ursachi
Redactor Anca Tach