Unde plecați?
Vă prind eu, javre nenorocite ce sunteți!
Am balene ucigașe care omoară la comanda mea!
Păziți-vă spatele, că vine Tilikum!
- Unde pleacă? - Unde dracu' crezi?
Să găsească oameni și mâncare.
Și parteneri sexuali.
E toată clasa?
Sandy, ți-au furat barca?
Da, toate caiacele și canoele și găinile moarte.
Halal petrecere, Amelia!
Așteptați! Fetelor!
Am dormit prea mult!
Pentru numele lui Dumnezeu, nu mă lăsați aici!
Reuniune de clasă
Draga mea!
OPTSPREZECE ZILE MAI TÂRZIU
Micul-dejun este gata.
Te rog să vii să mănânci, Amelia. Tocmai am fiert ultimul pantof de școală.
Înfruptă-te cât mai poți, că apoi trecem la mochetă.
Ai încercat să scrii într-un jurnal de pozitivitate?
Am auzit că pot să-ți reconecteze creierul.
Sau... Ce zici de terapia aia prin râs?
Vrei să o încerci?
Va fi ciudat la început, dar o voi face cu tine. Ești gata?
Unu, doi, trei.
Nu mai încerca să mă rezolvi! Nu mă voi lupta cu asta.
E o reacție perfect naturală în fața acestei situații.
Dar există supraviețuitori.
Trebuie să le așteptăm pe celelalte să-i găsească și să aducă ajutoare.
Au trecut 18 zile, Zoe.
E adorabil că ai impresia că se întorc.
Nu e ca și când au un iaht gigantic.
- O să le ia ceva timp. - Ori asta, ori sunt moarte.
Asta e tot?
Dar branțul e cel mai hrănitor, și eu...
Mănânci pentru doi.
E enervant, dar are dreptate.
Nu mai contează. Plec în curând, bine?
Dacă javrele alea nu mi-ar fi furat barca, mâncam pescăruș acum,
nu niște nenorociți de pantofi.
Ceva noroc?
Nu prea. E ca un telefon fără semnal.
De unde avem fulgi de sare de mare?
Mătreață. Parcă îi dă niște savoare. Uite!
Bine.
Iar a picat.
Nu cred că a mai durat atât de mult.
N-o irosi!
Opriți-vă!
Gata, e timpul!
Trebuie să discutăm din nou.
Nu!
- La naiba, nu! - Nu e o variantă, Renee.
Trebuie doar să rezistăm până cresc noile culturi.
Între timp, sala de muzică e proaspăt renovată, mocheta e abia folosită.
Mocheta nu e mâncare!
Da? Nu o să supraviețuim cu mochetă.
Corpurile noastre au consumat toate rezervele de glicerol și cetone,
iar acum consumă din proteina musculară.
Oamenii pot supraviețui ani de zile cu aproape nimic.
Uitați-vă la Gandhi! Sau la Gwyneth Paltrow.
Ce? Nu fără să le cedeze organele esențiale.
Fetelor! Corpurile noastre deja își dau duhul.
Duhoarea asta e de la rinichii noștri care cedează.
Plămânii sunt în scădere.
Inimile ni se vor stafidi și vor înceta să mai bată.
De obicei, la final te răpune un atac de cord.
Sau o infecție.
Ce-ți face rana de la înjunghiere, Zo?
Abia supurează, Renee.
Fetelor, întotdeauna există un motiv ca să nu renunți.
Exact.
Bine.
Și așa am arăta noi că n-am renunțat.
M-am săturat de starea asta de furi-foame.
Bicky, cu siguranță există implicații morale în urma acestui fapt.
Păi, nu știu.
Mâncăm trupul lui Hristos de milenii.
E adevărat, de fapt.
Nu, Zoe are dreptate. Este imoral.
Dumnezeule! Supraanalizați situația.
Prima oară când l-am mâncat pe tipul de la paza de coastă,
m-am simțit ciudat, dar apoi m-am simțit minunat.
Bine, dacă vom face asta,
trebuie să o facem cât mai repede, înainte să fim prea slabe.
Bine. Deci, pe cine o să mâncăm, atunci?
Da, asta credeam și eu.
Nu mâncăm pe nimeni, pentru că nu avem cum să decidem.
Consiliu tribal?
Sună ciudat.
Consiliu tribal.
Nu, fetelor, glumeam.
Nu! Fetelor, glumeam.
Foarte drăguț! Călugărița care adoră reality-show-urile.
Nu e atât de drăguț acum, nu, Bicky?
Așteptați, ratatelor!
Oposumul ăla nenorocit!
Bună!
M-am gândit că poate vrei să vorbești cu un profesionist.
Evident, va trebui să insufli
acele calități unui obiect neînsuflețit, dar la mine a funcționat.
Amelia, știu că e o situație dată dracu',
dar suntem îngrijorate pentru tine.
Tu auzi?
Auzi lucruri, nu?
Ce auzi? Voci...
Stai așa! Te-a pus Zoe să faci asta?
Amelia, te rog.
Cred că ar fi bine să încărcăm o baterie ca să-ți administrăm
o terapie cu electroșocuri.
Știi ceva? Cred că o să iau mopul ăsta.
Taci odată și lasă-mă să dorm!
Taci!
Dacă nu cumva terapeutul ei funcționează diferit de al meu,
nu cred că Amelia vorbește despre sentimentele ei.
Discutați strategia?
Nu plănuiți să mă votați pe mine, nu?
Nimeni nu votează pe nimeni.
Taci!
Cum cântăriți personalitatea și calitățile fizice?
Încercați să evaluați cine dă mai multă carne
sau cine e mai puțin folositoare grupului?
Păi, mă gândeam...
că am putea împărți votul.
Și am ajunge să surprindem... pe nimeni!
Idioatelor!
În mod clar nu ne putem baza pe votul lui Zoe.
Să mă trăsnească, Sandy! Tu ai făcut asta?
Barca mea arată uimitor.
Da, am învățat câte ceva în largul mării, Zoe.
Și e barca mea acum.
Vorbind de largul mării,
ai petrecut o perioadă bunicică acolo...
Nu mulțumită ție.
Da, încă mă simt prost pentru faza aia.
Mă întrebam dacă e vreun loc
de unde pot face rost de antidepresive pentru Amelia.
Trebuie să fie un loc care încă nu a fost prădat.
Nu gândești cum trebuie, Zoe.
Trebuie să-i găsești pe prădători.
Se numește Scuba City.
Este o adunătură flotantă
formată din instructori de scuba diving și din bărcile lor.
Toți nenorociții retardați și bătuți de soare
care au folosit vreodată un tub de snorkeling s-au adunat
și jefuiesc totul de pe fundul mării.
Stai așa, deci toți cretinii ăia leneși cu opt clase
care trândăveau verile pe plaje sunt mari șefi acum?
Cam așa ceva. Pot să se scufunde și să ia orice de pe fundul mării.
Vrei o supă la conservă pentru cină? Dedesubt e un Costco.
Antidepresive?
Ăștia prădează farmacia și în somn.
Asta e uimitor! E perfect.
Da, „e perfect, e uimitor!” Nu, vrei să stai departe de Scuba City.
Cunoscuții care nu și-au plătit datoriile față de Scuba City
au sfârșit înecați.
La dracu'!
Atunci, de ce naiba ai vrea să te întorci acolo?
Zoe, am supraviețuit trei luni doar sorbindu-mi lacrimile.
Slăbiciunea mea m-a făcut, de fapt, al naibii de rezistentă.
Mi-aș dori să cunoască sentimentul ăsta și copilul din burta mea.
Și Teresa. Dacă o conving să vină.
De asta ai montat a doua bicicletă?
Prieteniile, nu-i așa?
- Sunt tot ce avem. - Da.
Doar până ești gata să mănânci o surată.
Ești bine?
Fetelor! Mâncați-mă pe mine!
Mă ofer eu. Sunt cea mai în vârstă,
am șanse mai mari să ajung în rai și am găsit câteva exemple
de sacrificii ritualizate în Vechiul Testament,
care au servit ca scuză teologică pentru crimă.
Deci, ce spuneți?
Cred că avem nevoie de un minut, soră.
O zic eu. Cine vrea să mănânce oaie când poți mânca miel?
E o ofertă foarte generoasă, soră, dar...
nu putem mânca o călugăriță.
Din cauza lui Dumnezeu. N-ar face decât să-L enerveze.
Înțelegi, nu?
Dar poți conduce consiliul tribal.
Fetelor, ați luat glumița mea prea în serios.
- La naiba! Oaie să fie! - Nu!
Da, voi conduce consiliul tribal.
Lăsați-mă un moment!
Deci, Zoe, ce părere ai de votul din seara asta?
Păi, e clar să sunt o țintă.
Sunt singura de aici care crede că e o mare tâmpenie.
E ultima oară când mă ții trează, netrebnicule!
Unde ești?
E vremea să gândesc ca un oposum.
Odată ce se numără voturile, decizia este definitivă,
iar persoana cu cele mai multe voturi va fi...
eliminată.
Primul vot.
Zoe.
Nu e nicio surpriză.
Al doilea vot.
Teresa.
Al treilea vot.
Megan.
Teresa.
Poftim?
Teresa.
Faceți mișto de mine?
În ultimele luni n-am făcut decât
să gătesc și să curăț pentru voi, javre ingrate ce sunteți.
Fără un deget, nu uitați! Și asta e răsplata mea?
Nu este personal, sincer.
Ți-ai tratat corpul ca pe un templu, după ani de fertilizare in vitro.
- Ești al naibii de organică. - Îți iubim corpul delicios.
Dacă o să folosiți maternitatea împotriva mea,
atunci, eu o s-o folosesc pentru a mă salva.
Ce zice?
- O să-i cresc copilul lui Sandy. - Poftim? Serios?
- Ce mama dracu'? - Ai face asta pentru mine?
Da, dacă bebelușul va fi în siguranță.
Dar nu o să-l creștem pe mare, ca niște bazaconii de pirați.
- Haide! - Bine?
Rămânem pe uscat și mergem la Renee pentru control săptămânal.
Bine.
Mi-am salvat pielea sau nu?
- Da? - Da.
Mamele țin lumea în mișcare, deci T e în siguranță.
- Mulțumesc. - Felicitări!
Teresa. Nu mai luăm în seamă.
- Zoe. - Pe bune?
Zoe are două voturi.
Unul pentru Megan.
Teresa. Nu se pune.
Votul final.
Megan.
Ce dracu'?
Deci avem două voturi pentru Zoe și două voturi pentru Megan.
Avem egalitate.
Două la preț de una.
Frumos!
Bună, micuțule!
Amelia?
Nu!
Ce e? Ce vrei?
Arăți frumos.
Avem nevoie de tine
la consiliul tribal ca să dai votul de departajare, te rugăm.
Nu, fac ce am promis de săptămâni bune și îmi aștept moartea.
Bine? Ar trebui să încercați și voi.
Amelia!
Încerc din răsputeri să nu regresez acum.
Încerc să fiu blândă.
Și înțeleg că tu abordezi altfel situația.
Dar, cumva, tu ești motivul pentru care trebuie să luăm decizia asta.
Mica ta petrecere ne-a cam pus cruce.
Așa că te rog să vii să votezi,
pentru că restul vrem să supraviețuim, chiar dacă tu nu vrei.
Bine.
Am fost pe-aproape...
să dezlănțui iar javra din mine.
Sigur. Dar de ce trebuie să fiu eu sacrificată?
Cântatul la vioară nu ajută la supraviețuire.
Deci nu mai prețuim arta?
Țara asta nu a prețuit niciodată arta. De ce am începe acum?
Amelia!
Ascultă, știu că am dat-o rău în bară.
Dar există oameni pe mare și sunt și alte moduri de a supraviețui.
Nici nu e vorba despre a alege între mine sau Megan.
Ci despre a nu alege pe nimeni.
- Da, are sens pentru mine. - Mulțumesc.
Oricum, ce fel de viață e asta?
Doar pentru că oamenii pot supraviețui, nu înseamnă că ar trebui.
Suferința nu echivalează cu însemnătatea.
Uneori este doar suferință.
Nu. Nu este adevărat. Nu la asta m-am referit.
Întotdeauna există speranță, bine?
- Am supraviețuit atât de mult... - Nu.
Nu, Zoe, nu contează. Nu pricepi.
Nu mai contează nimic.
Nu contează că am creat electricitate, sau că am cultivat,
sau că există supraviețuitori.
Oamenii ăia nu contează. Noi nu contăm și nici tu nu contezi.
Ba contez.
La naiba, contez! Eu sunt motivul pentru care ai venit aici.
Sunt motivul pentru care ești în viață, așa că alege-mă pe mine!
Te rog, salvează-mă pe mine!
Vai, Zoe!
Nu știi că ești fata care nu este aleasă?
Cumva, ești surprinsă să stai aici din nou,
așteptând să fii eliminată.
Deci, nu, nu te aleg pe tine.
Dar nu o aleg nici pe Megan.
Se va termina totul destul de curând.
Să nu ne îngreunăm situația până atunci!
- Are dreptate. - Da, Zoe a dat-o-n bară rău de tot.
- Da. - N-o ascultați pe ea! E țicnită.
Zoe ne-a blocat la reuniune.
Ați văzut ce purta? E smintită.
Zoe a împins-o pe Sandy în larg.
- Așa e. - Și a făcut-o pe Saskia să preia vina.
Din vina lui Zoe mi-a căzut coșul de netball pe deget.
A fost un accident.
A fost un accident și că ai omorât ultima găină la bal?
- De aceea murim de foame acum. - Mereu mi-a zis „Pepé”.
Sunt singura care știe să opereze radioul.
Aici are dreptate.
- Deci... - E adevărat.
Acum, că știm că sunt supraviețuitori, e mai important ca oricând.
Păi, eu...
Nu am replică.
Megan!
Eu o votez pe Megan.
Da, și eu.
- Nu. - Are sens.
Nu.
La fel și eu.
- Îmi pare rău, Megan. - Megan. Mi se pare evident.
- Ce naiba? - Megan.
Și eu o votez pe Megan. La fel și copilul nostru.
- Saskia. - Te rog, spune-le!
Te rog, nu face asta!
- Te rog. - Nu este personal.
Doar că... Dacă asta vrea grupul, atunci,
da, o votez pe Megan. Îmi pare rău.
Fetelor, s-a mers prea departe și îmi pare rău
- ... că v-am făcut jocul. - Spune, soră!
Pentru binele suprem.
Nu!
Persoana cu cel mai mare număr de voturi...
este Megan.
Vorbiți serios?
Sunteți o adunătură de japițe!
O grămadă de fiice de cățele.
Plecați! Nu-mi pasă.
Să v-o trag tuturor! Trădătoare nenorocite!
Și Megan contează.
Îmi pare rău.
Bună dimineața, ascultători!
Astăzi e o zi foarte proastă pentru noi.
Încă o dată, coordonatele noastre sunt 34.4100 grade sud,
150.3037 grade est.
Știm că sunteți pe acolo, pe undeva.
Vă rog...
veniți și salvați-ne de noi însene!
Cum ne simțim astăzi?
Încântată?
Ești bine? În regulă.
Să vedem ce avem aici!
Este, evident, un copil. Sau este, oare?
Glumeam.
Nu, eu...
Un vibrator, serios?
- Te rog. - Fă-i jocul, bine?
Bine. S-ar putea să fie un pic rece.
După estimările mele, ești cam în patru luni.
Vrei să auzi bătăile inimii?
Ar suna cam așa.
Serios?
Serios, asta te atinge pe tine?
Da. Scuze.
Asta e tot ce mi-am dorit.
Dar a trebuit să mă conving să renunț acum câteva luni.
Gândindu-mă că nu se va-ntâmpla niciodată.
Păi, se va întâmpla în aproximativ șapte luni.
- Cinci. - Cinci.
Cinci.
Eu și matematica...
O să-ți primești copilul, Teresa, iar eu o să plec.
Odată ce nasc... chestia,
eu plec pe mare și te las cu el.
Sandy, nimeni nu îți cere să pleci.
Te rog!
Nimeni nu mă vrea aici.
Abia așteptați să plec într-a XII-a.
Iar Zoe și Saskia m-au împins în largul mării cu prima ocazie.
Când am încercat să mă alătur gărzilor de coastă din Guatemala,
și ei m-au lăsat baltă.
Păi, nu ai spus că ai mâncat unul?
Bine, or fi avut motive.
Dar ideea e că sunt o lupoaică singuratică acum și locul meu e pe mare.
Sandy,
tu... ești din cale afară de dementă.
Mulțumesc.
Dar noi te vrem aici.
Da? Și nu e absolut nimeni cu care aș vrea să cresc acest copil, decât...
cu prietena mea cea mai bună.
Poftim?
Vai, fetelor!
Valea, Renee!
Acesta este momentul nostru.
CINĂ
Nu...
Da, știu. Știu.
Nu e ca și când poți flutura cu vioara la grătar
ca să prinzi semnal.
Am înțeles. N-am resentimente, fetelor.
Eu te contrazic.
The Corrs, Dave Matthews Band,
tobele de orchestră din Thong Song, niște legende.
O fac eu.
Mă ofer eu voluntară să fiu sacrificată, în schimb.
Stai așa... Serios?
Da. Am terminat-o.
Mi-am pierdut speranța.
Voi, nu, deci...
Dacă vă ajută să mergeți înainte, o să fac asta.
Dracu' să mă ia!
- Sunteți un pic insensibile. - Ești sigură, Amelia?
Da. Sunt sigură.
Dar fără prostii în stilul Picnic la Hanging Rock, da?
Nu vreau să văd nicio...
Voiați să-i fi dat o șansă să se răzgândească?
Nu.
Fie facem asta acum, fie nu o facem deloc.
Pentru mine e moartă de când mi-a spus rahaturile alea aseară.
Așa că o să mă ocup eu de ea, bine?
Pentru toată lumea.
Dar gata cu „Zoe o dă mereu în bară”!
Gata cu „Zoe nu contează”, bine?
Cineva trebuie să facă lucrurile scârboase și o să fiu eu aceea.
Bine.
Duceți-vă să puneți masa!
La dracu'!
- Slavă Cerului! - Ce naiba?
Slavă Cerului!
Pentru o secundă chiar am crezut că ți-am făcut felul.
A fost greu să-mi dau seama.
A trebuit să te lovesc îndeajuns de tare ca să fie convingător,
dar nu atât de rău încât să mori. Se pare că mi-a ieșit.
De ce sunt pe o bicicletă, pe o barcă, Zoe?
Pentru că trebuie să pleci, Amelia.
Este un loc numit Scuba City. Cei de acolo îți pot face rost de orice.
Vreau să te duci să-ți iei medicamente și să te întorci acasă, te rog.
Ești atât de enervantă!
- Poftim? - Eram gata să mor. Eram împăcată.
Și tu te apuci să faci sacrificiul ăsta fals
și evadarea nebunească cu barca,
iar eu ar trebui să mă întorc, după toate astea?
Da.
Dumnezeule! Zoe, știi ce ești?
Ești ca un... Ca un diagnostic, bine?
Când doctorul te așază pe scaun și îți spune treaba asta foarte enervantă,
care uneori îți pune viața în pericol și care te urmărește toată viața,
așa că trebuie să te obișnuiești cu ea.
Știi cât de norocoase suntem, Amelia?
Știi câți oameni sunt acolo, complet singuri?
Oameni care ar ucide să aibă pe cineva care e ca un diagnostic,
pentru că treaba asta pe care refuzi să o numești „prietenie”,
pentru că, Doamne ferește, scârbos...
Asta e tot ce ne-a mai rămas.
Așa că, da, scuze, o să-ți fiu mereu alături,
să te enervez și să te pocnesc exact cât trebuie
ca să nu fii mâncată, naibii!
Și să-ți spun că bretonul tău arată grozav, chiar dacă arată... bine.
Pentru că diferența între a supraviețui și chiar a locui aici
este să facem exact aceleași rahaturi, dar să avem pe cineva cu care să le facem.
Este un privilegiu, bine?
Știam eu că nu-mi stă bine cu breton.
- Dumnezeule! - De ce m-ai lăsat să fac asta?
Ăsta e lucrul pe care îl regreți acum?
La naiba! Dumnezeule!
E de bine. Regretul înseamnă că simți ceva.
Vreau să continui să simt chestii.
Da. Bine. Atunci, ridică-te!
Nu te mai gândi! Du-te!
Ai grijă de tine!
Și întoarce-te, te rog!
Mi se pare că e de bun-gust să facă cineva elogiul în timp ce mâncăm,
ca să apreciem cu adevărat sacrificiul.
- Nu e restaurant de teatru. - N-am spus asta.
Onorăm viața Ameliei
și sacrificiul pe care l-a făcut pentru noi.
Sună ca un restaurant de teatru.
- Fetelor! - Doar apreciem ce a făcut,
viața ei, hobbyurile ei, prietenii și familia...
Ce ai de gând să spui?
O să spun, știi...
- Dacă vrei s-o fac, o fac cu plăcere. - Fetelor!
Am ascultat Zo-Zo FM.
Putem vedea ceva ce arată ca o școală.
Tocmai am trecut de... niște terenuri de netball
și ne apropiem de marginea stâncii.
E pe partea de vest.
Ăștia... Ăștia-s băieți.
Ne auziți?
Fetelor, așteptați! Fetelor!
Știu că nu ne cunoaștem, dar o iau razna,
deoarece cred că îmi miroase rău fruntea. Ai putea s-o miroși pentru mine?
Miroase-o!
Scuze, a fost foarte ciudat.
Îmi pare rău. A fost ciudat.
Zoe, oprește-te!
Urcă în barcă!
O să te omoare dacă te întorci fără mine.
Era și timpul!
Am stat aici fluturând ca un ciomag în vânt,
așteptând să văd dacă mă salvezi și pe mine.
Sinceră să fiu, barca asta e făcută pentru doi oameni,
așa că nu puteam decât să mă învârt în cerc.
Asta cam așa e.
Mai repede, zăpăcito!
Scuze.
Haide, soră!
PETRECEREA BURLACILOR
Bună ziua, fetelor!
Am tot căutat un loc căruia să-i spunem „acasă”.
Și ne e cam foame, deci...
încingeți plitele, doamnelor!
Ce ziceți? Ne primiți?
Acostează șase flăcăi simpatici.
- Bretonul tău nu arată chiar așa rău. - Nu trebuie să vorbim despre asta.
Știi cum se zice,
durează doar o săptămână între o tunsoare de rahat și una bună.
La viteza ta, o să fiu ca Rapunzel înainte să ajungem oriunde.
Da, bine. Am picioarele mici.
Continuă să pedalezi, Zo-Zo!
Continuă să pedalezi!
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor Mioara-Amalia Lazăr