Anteriorment a Tothom estima la Daisy Jones…
Tens una cançó molt bona.
Ara només en necessitem deu més.
Ets l'estrella del rock Billy Dunne?
Pensàvem que ho deixaria, que tot tornaria a ser igual.
-Treballo en aquest club. -És una adreça de Nova York.
Crec que hem vist tots els putos cantants de tota Califòrnia.
No a tots.
No pots venir aquí com si no hagués passat res.
Et vas carregar moltes coses quan vas cancel·lar la gira, tio.
Aquesta vegada no, Teddy. D'acord? Ho sento.
Què és aquesta cançó?
Pensava que seria alguna cosa, però… Què en faries amb ella?
Daisy Jones. Billy Dunne.
M'agrada la cançó.
Està arruïnant la cançó que vaig fer.
Vas fer una bona cançó, no una genial.
Provarem la teva versió i l'original.
No hem de discutir.
Podem convertir el que és bo en dolent.
-Com ha anat? -Ha sigut un malson.
Possiblement, el millor dia de la meva vida.
TOTHOM ESTIMA LA DAISY JONES
-D'acord. -Déu meu.
Se'ns en va de les mans?
Espera. És…
-Tios. Tios. -Hòstia puta.
Quina emissora és?
-Què? -Quina emissora?
Què?
-Quina emissora de ràdio? -La KHJ.
Gràcies.
Sortim a la ràdio! Apuja el volum. És la millor part.
Tant de bo fos fàcil, però no ho és.
-És el de "Look at Us Now"? -Sí que ho és.
Ostres, no sé si en tinc prou.
Merda.
Ei.
-Gràcies. -De res.
I ara on som?
Nena, nena, nena
Ningú no sap qui ets
I si aquest és el teu pla
Digues, digues per què
Has estat plorant a les fosques
Déu meu!
Déu meu.
"LOOK AT US NOW (HONEYCOMB)" THE SIX (AMB DAISY JONES)
Tant de bo fos fàcil, però no ho és
PISTA 4: HE VIST LA LLUM
Així que, nena
Hola, amor.
Déu meu.
Ho estàvem escoltant.
Vaig escriure una cançó sobre esperança, supervivència…
BILLY DUNNE CANTANT / COMPOSITOR
…la perseverança de l'amor,
i la va transformar en aquesta celebració del dubte i la incertesa.
Vull dir, odiava la puta cançó.
I, aparentment, era l'únic que l'odiava.
Pobret, té una cançó número u.
Deu ser molt dur.
Tu també creus que és frustrant, oi, Jules? Està d'acord amb mi.
Quina bona olor.
Doncs t'hauràs d'esperar.
Deixa'ns una mica a la resta!
Viuen a la casa del darrere! Així que no us ha de donar res, voltors.
Quan vau mirar el correu per últim cop?
-Pensava que ho feies tu. -Jo?
A més, la pila de coses de la pica s'està fent gran. Ei.
-Nois. -Què?
Algú sap què és això?
Què?
És meu?
-Merda! -Obre.
Què?
Soc ric! Soc ric!
WARREN ROJAS BATERIA
600 $ era molt en aquella època.
Déu meu.
Tot i que jo escrivia quasi totes les cançons, ho repartíem a parts iguals.
Vaig pensar: "Per què no?" Vull dir, érem família.
GRAHAM DUNNE GUITARRISTA
Em vaig comprar una taula de surf.
EDDIE ROUNDTREE BAIXISTA
Un parell d'amplis, un pedal de distorsió.
KAREN SIRKO TECLISTA
Vaig invertir, òbviament.
Hi havia una armilla de pell molt bonica a una botiga a Venice.
-Espera. -Sí.
Billy, espera. Ens has comprat una casa?
-Espera. Un moment. -No, l'he llogat.
Oh, Billy.
Havia pensat llogar-ne una de més gran,
-però no volia que… -És perfecta.
Sí?
Què té de perfecta?
Que és nostra.
Quant triga a fer efecte?
Depèn de la persona.
Vinga, va.
Crec que a nivell mol·lecular, el congost i jo, som…
Som el mateix, tio.
En Warren ja ho sent.
Sí, i jo res. Vull dir…
Com ho podria dir?
Amb en Billy i la Camila fora,
tots ens sentíem una mica més lliures.
Merda.
No em sento el cor.
Està bategant.
Segur?
Sí.
Sí, segur.
No moguis la mà.
D'acord, no ho faré.
Trobo a faltar les drogues.
Jo volia tornar a l'estudi.
Fer un nou àlbum, passar pàgina, saps?
Però la cançó no parava.
Ens van demanar tocar al Festival Diamond Head, a Hawaii.
Era el primer concert des de…
Bé…
Ei, la Steve Miller Band?
-The Dead? Aquests paios hi seran? -On som?
Aquí mateix, tio.
Mireu.
Mireu això.
Mira, tio.
Tocàvem a les 13 h.
Però almenys ens havien convidat.
-Hola. -Hola.
-Estàs bé? -Sí, estic bé.
Ha passat molt temps, saps?
No he pogut fer proves de so. Si tinguéssim més temps…
Ei, anirà bé.
Veniu, tots.
-M'he cremat. -Estem preparats?
-Per què toquem? -Pel Roberto Clemente.
-Per la mare. -Cervesa gratis.
És clar que no ens volien només a nosaltres.
"Pittsburgh" a la de tres. Preparats?
-Una, dues, tres… -Pittsburgh!
Donem la benvinguda a Joseph Stevenson!
-Com et sents? Nerviosa? -No.
-Has tocat davant d'un públic així? -No.
Està bé, és molta energia.
No et preocupis per això. Només has de sortir i cantar…
El discurs és per mi o per tu? Perquè jo estic bé.
La tocarem la quarta. Et presentaré quan surtis.
-D'acord, està bé. -Molt bé!
Tots coneixem i estimem el proper grup per la seva cançó "Look at Us Now".
Un aplaudiment per The Six.
Hola, Daisy.
Au va, no ho dius de veritat
No acceptes ni una broma
Pots prometre que el vaixell No s'enfonsarà
Però deixaràs que suri algun dia?
El sol t'il.lumina
Mentre la lluna es va fent gran
Vinga, engega l'interruptor
Vinga, prem el gallet
És massa tard per engegar
Daisy, ei, he dit la quarta.
És obvi que ho va fer a propòsit.
Diguem que no soc una persona pacient.
No sé qui soc
Nena, nena, nena
Saps qui ets?
Se'ns en va de les mans?
Digues, digues, digues
Com és que hem arribat tan lluny
Ens en vam sortir fa molt de temps?
Hi ha massa coses que no volem saber?
Tant de bo fos fàcil, però no ho és
Podem convertir el que és bo en dolent
Com hem arribat fins aquí?
Nena, nena, nena
Ningú sap qui ets
I si aquest és el teu pla
Digues, digues per què
Has estat plorant a les fosques
Ens en vam sortir fa molt de temps?
Vam perdre i no ens en podíem desempallegar.
Tant de bo fos fàcil, però no ho és
Així que, amor
Podem convertir el que és bo en dolent
Com hem arribat fins aquí? Com en sortim?
Abans érem dignes de veure
Però mira'ns ara
Oh, nena, mira'ns ara
Com hem arribat fins aquí? Com en sortim?
Això que hem estat fent ja no funciona
Com hem arribat fins aquí? Com en sortim?
Abans érem dignes de veure
Oh, nena, mira'ns ara
Nena, mira'ns ara
Podem convertir el que és bo en dolent
Ella és la Daisy Jones.
I aquell era el moment en què havia de marxar de l'escenari.
Daisy! Daisy! Daisy!
Voleu que em quedi per una més?
No em deixaven marxar.
Vaig enviar l'home a la Lluna
Vaig posar el dial al to
Vaig posar el greix a la roda
Vaig col·locar l'espasa a la pedra
Vaig encendre les estrelles del sud
Vaig portar la pau als pagans
I després em vaig menjar L'ocell de l'arbust
I algú va avisar la policia
Sé que no ho dius de veritat
Perquè no et pots girar I mirar-me als ulls
Gira't i mira'm als ulls
Gira't i digues-m'ho a la cara
És cosa meva, o ha sigut…
-No és cosa teva. -Vinga.
Has estat increïble.
És a dir, cada cop que et movies, es tornaven bojos.
Una tia m'ha ensenyat els pits!
-Puc parlar amb tu? -Sí.
T'havia dit que seria la quarta. No m'has sentit o m'has ignorat?
Pensava que ja en portàveu tres, perquè són totes iguals.
D'acord.
El vostre primer single, i és número u. Com es pot superar això?
A veure, no és el primer single, però…
És a dir, tenim un àlbum: Seven, Eight, Nine.
La cançó és d'allà.
Estem contents que a tothom li agradi la cançó i de ser aquí…
Sí, és cert, ha estat genial veure com canten les nostres lletres.
És increïble.
I què teniu pensat fer a continuació?
La Daisy té els seus propis projectes
i, ja saps, realment no busquem…
Mira, tot i que ens ha encantat que canti la nostra cançó,
era una cosa més aviat puntual, així que…
Jo, sincerament, sento molt sentir això.
-Gràcies. -Gràcies pel vostre temps.
Ets un puto imbècil, saps?
-Què? -Cantant la vostra cançó?
-T'he donat crèdit. -No m'has donat una merda.
-La lletra és meva. -Saps què?
Que et vagi molt bé.
Fill de puta.
Karen.
Saps què? No seria la bogeria més gran del món.
Què?
-Billy… -No has vist el que ha passat?
Sí. Ha sigut fantàstic. El públic ens estimava. I a ella.
Ha sortit quan no tocava i no ha marxat.
Volia ser el centre d'atenció tota l'estona.
No sé, junts teniu una certa química.
Ha dit que la cançó era seva.
La part que tothom canta és seva.
No dic que no tingui talent. Només dic…
Dic que és una bomba de rellotgeria. Dic que…
Què?
Vull dir que…
Crec que seria la nostra fi.
En Billy mai admetria que necessitava algú.
És una cosa que teníem en comú.
La qüestió és que estava enfadada.
I la ràbia és una font excel·lent de motivació.
Merda.
La classe de...
Ets la classe de noi
Fumant sense parar.
Ets un imbècil.
Oh, sí
Senyores i senyors, The Chanterelles.
És…?
És la meva veu.
-El mataré. -Daisy.
No poden fer servir la teva veu! Quins collons!
Daisy. Daisy, no. Espera.
-Li penso arrencar les dents. -Daisy.
-Li cremaré el puto estudi. -Atura't.
Dona'm les claus.
T'estimo. Dona'm les claus.
M'hi podria haver quedat un parell de minuts més.
-Deixa-ho, Simone. -Ho sé. Només…
Potser he de marxar d'aquí.
Marxar? Què dius? A on?
A Nova York.
Ja et vaig dir allò d'aquella dona a la festa.
Aquella dona?
És…
Tal i com parla, sembla…
-Què? -Diferent.
Potser és el que necessito, saps?
Un nou ambient. Començar de zero.
Un lloc on ningú em conegui.
Creus que estic boja.
No ho crec.
Hi va haver un moment,
quan era a l'escenari amb en Billy Dunne i la resta,
que vaig sentir aquella emoció, saps?
I, durant 25 minuts,
vaig ser més feliç que mai.
I això és el que veig a la teva cara
quan et truca aquesta dona.
I si ens podem sentir així tota l'estona, les dues,
és igual que sigui una bogeria, ho hem de fer.
I això mateix vaig fer.
NOVA YORK
Doncs ja està.
No sé què faré sense tu.
Mai estaràs sense mi.
Vinga, va.
He de marxar.
Era la meva única amiga de debò en tot el món.
Truca'm quan arribis.
I, de cop i volta, va marxar.
Pensava que estar amb gent em faria sentir menys sola,
així que em vaig mudar a un hotel.
Em vaig equivocar.
Ets la classe de noi
Que té la Verge Maria inclinada sobre el seu llit
I ets la classe de noi
Que té 100 dobles sentits al cap
Les afectacions et posen al teu lloc
El quadre et deixa amb els ulls buits
LES 100 MILLORS DEL MOMENT LOOK AT US NOW (HONEYCOMB)
Tenia la cançó número u del país.
I ningú amb qui ho volgués celebrar.
I soc la mateixa classe de noia
Soc la mateixa classe de noia
Ei!
Què coi?
Visc aquí.
Els meus pares viuen aquí.
Et van arrestar, oi? Quan vas entrar a la casa on vas créixer.
La gent escriu moltes coses sobre mi que no són reals.
Han comès un error i…
Jo no hauria de ser aquí. Bàsicament, han…
-Jo… -A mi no m'has d'explicar res.
Només tinc curiositat. Per què m'has trucat? Tu ets d'aquí, no?
Deus conèixer algú.
Soc de Mart, Karen. No conec ningú.
No sé com va aconseguir el meu número.
Ja tinc tot l'àlbum planejat al meu cap.
Bé. I com l'estàs sentint?
Tot gran, amb guitarres elèctriques, moltes harmonies,
ritmes moguts per fer ballar.
Estic cansada, Teddy. Estic cansada del rotllo de cantautora.
-Què? -Sones com uns amics meus.
No vull parlar dels The Six.
-Bé. -Bé?
Sí, perquè no crec que siguin el que necessites.
Jo penso el mateix.
Per què no?
Per què The Six no són el que necessito?
Hem fet la cançó de l'estiu junts.
Daisy, no ets només una música,
o una compositora, o una gran artista.
Ets una líder.
I ja en tenen un. Entens el que vull dir?
Sí, ho entenc. No vol compartir. Ho entenc.
Exacte.
I què teniu pensat fer a continuació?
La Daisy té els seus propis projectes
i, ja saps, realment no busquem…
Mira, tot i que ens ha encantat que canti la nostra cançó,
era una cosa més aviat puntual, així que…
Jo, sincerament, sento molt sentir això.
I ara, el temps. Arriben temperatures suaus…
Què és aquesta cara?
Res.
-Què? Què passa? -Res. Només…
-Digues. -Li podries haver reconegut una mica.
No?
D'acord. No em demanis la meva opinió si no la vols.
T'estimo. Vaig a preparar-me per la festa.
T'ho has de creure per ser una estrella del rock.
Saps? És el que els fa bons.
Però no podia permetre que el seu ego no el deixés triomfar.
I què vas fer?
Bé, tothom necessita una empenta de tant en tant.
-Per què no ho votem? -Si la Daisy entra al grup?
Sí, però no el que vol en Billy, sinó el que vols tu.
Crec que vull el que vulgui en Billy.
Déu meu. Ja val. Torna'm a posar la jaqueta.
-No s'hi quedarà. -Necessito espatlles. És l'estil.
-No s'hi queda. -Tu no preguntis res.
Vinga, va.
-Hola? -Hola.
Déu meu. Espera. Hem arribat els primers?
Sí, i gràcies a Déu, perquè encara no estic preparada.
Karen, em pots fer un gran favor? Pots deixar això a les taules de fora?
Sí.
Posa-hi pedres o sortiran volant.
-D'acord. Pedres. -Gràcies.
Hola.
Llavors, parlarem del tema?
De quin tema?
Què passa entre vosaltres?
-Res. -Res?
-D'acord. -No, no penso parlar amb tu.
-Vols un consell? -No.
-Digue-li el que sents. -No.
Vinga. Què podria passar?
El grup se separa, tothom m'odia i quedo com un idiota, així que…
Sembla que paga la pena.
Déu meu, quina casa tan bonica.
-En vols una? -Sí.
-D'acord. -Necessito marxar del…
Sí, i tant.
-Ei. -Ei.
-Tot bé? -Sí, tot bé.
I ara què?
Allà és on vivia en Crosby.
Allà, a la muntanya Lookout, hi vivia la Mama C.
I qui hi viu ara?
El Dr. Kestenbaum.
És podòleg. Un tio genial.
-Qui té set? -Sí, anem a dins, tio.
Hola.
No li has posat collons encara?
No hauries de servir begudes o alguna cosa així?
Doncs sí. Gràcies.
Merda!
Disculpa. Perdó.
D'acord. No t'importa.
Mira que ets dolenta.
-Daisy. Que bé. -Hola.
-No pensava que vindries. -He portat una pinya.
La revista de l'avió de Hawaiian Airlines diu que és un bon regal.
És meravellosa.
He portat vi, però m'ha caigut a terra.
No passa res. Tenim vi i cervesa. Què vols? Necessites res?
Tenim tot un bar darrere de la cuina. Saluda al grup.
Hola, Billy.
Cam?
-Què collons hi fa, aquí? -L'he convidat.
-Per què? -Per veure si vindria.
I perquè la volia conèixer.
Ei. Jo…
Suposo que et dec una disculpa.
Suposes?
Vaig dir certes coses després del festival,
i em sap greu.
En tot cas, gràcies per cantar amb nosaltres.
A la gent li va encantar, així que…
De res.
I gràcies per venir avui.
Què t'ha passat a la mà?
Em vaig tallar.
Intentava entrar a casa dels meus pares.
I resulta que ja no viuen allà.
La Daisy tenia talent. Això era inqüestionable.
Llavors, quina era la qüestió?
Saps, molta gent diu que hauríem de fer més música junts.
Ah, sí?
Què en penses?
Vols que entri al grup?
I tant.
Per què?
Això pensava.
Daisy? Daisy, espera un moment. Ei.
Pots demanar-me un taxi?
-Per què no tornes a entrar? -Ell no em vol aquí.
No m'importa. Jo sí.
M'has canviat la vida, i a la meva família.
No tindríem aquesta casa si no fos per tu.
Mira, és molt bonic i ho agraeixo,
però ell no m'agrada, i he de marxar a un altre lloc.
No ho crec.
Vull dir, no ho sé.
Potser sí. Potser t'has vestit així
i has demanat un puto taxi i ens has portat una pinya
només per passar-te a saludar i marxar.
O potser hi ha una part de tu que vol veure on pot arribar tot això.
Si marxes ara, no ho sabràs mai. Cap de nosaltres ho sabrà.
Té molta sort de tenir-te.
Quan hi afegim la teva guitarra, serà…
Què collons? Han tallat la llum. Camila?
Aquí està.
La meva mare té por dels terratrèmols, així que ens va fer comprar això.
-Jo les encenc i tu les reparteixes? -Perfecte.
Molt bé.
Ja està.
Ja està. Ei, ei.
Ja està.
No passa res.
Ja està.
Teniu begudes?
Quina bogeria. Havia de ser avui.
Oh, jo… Estava plorant i…
Ei, bonica. Ei. Vine aquí.
No passa res. Tens por de l'apagada, amor?
No passa res.
Hauràs de quedar-te aquí amb el pare, que també té por.
Crec que li agrades.
-Gràcies. T'ho agraeixo. -De res.
Pobre avi Jo reia del que deia
Pensava que era un amargat Parlava del que feien les dones
T'atrapen i t'utilitzen Abans que te n'adonis
Perquè l'amor és cec i massa benèvol Mai no el mostris
Tant de bo hagués sabut el que sé ara
Quan era més jove
Tant de bo hagués sabut el que sé ara
Quan era més fort
Quan vols els seus llavis, tens la galta Et fa plantejar on ets
Si en vols més ella s'adorm aviat
Et deixa brillant amb les estrelles
Pobre net No puc dir res
Hauràs d'aprendre, igual que jo I així és com costa més
Ooh la la
Ooh la la la la
Ooh la la
Ooh la la la la, sí
Tant de bo hagués sabut el que sé ara
Quan era més jove
Tant de bo hagués sabut el que sé ara
Quan era més fort
Què he estat dient tot aquest temps?
-Ho sé, d'acord? -Ho has sentit? Has escoltat?
-Sí, tenies raó. -És genial.
Què?
Ho sento. Ho sento.
No, jo…
No. M'has sorprès.
Vull dir, ja saps que jo sempre…
-Des de la primera nit a The Staircase. -Ho sé.
No passarà mai, oi?
Crec que ets meravellós.
Ei.
Toques al grup?
-Sí. -Ja m'ho semblava.
-Hola, em dic Caroline. -Jo Graham.
Hola.
Perdona.
Saps què? No és només el motor.
Se sent segura amb tu.
Sí.
Puc dir una cosa?
És clar.
-Billy, la Daisy i tu… -Ho sé.
No, és just el que volies.
És el que necessites per arribar on vols anar.
Ho sé. Ho sé.
Ja ho sé.
Mira'm. Mira'm.
Què?
Jo t'estimaré passi el que passi.
-D'acord? -D'acord.
Què portaven els Mai Tais?
-Hòstia. -Bon dia.
Què?
No sé si ho he de dir, però ho diré, per si de cas.
En Billy i jo, en Warren i en Graham i l'Eddie i la Karen,
ja saps, som una família, Daisy. Ho sabies?
I a les famílies, es cuiden els uns als altres.
De debò?
Jo no he tingut la mateixa experiència.
Bé, nosaltres ho fem.
Et cuidarem i tu ens cuidaràs. D'acord?
Confiar no és fàcil.
En realitat, és una de les coses més difícils de fer.
Però sense confiança no tens res.
Així que vaig confiar en ells.
Vaig cometre un error?
No ho sé. Ja m'ho direu.
Subtítols: Adrián Medina Reigada
Supervisor creatiu: Carlos Berot