Bine, McBride...
- Ești liber. - Excelent.
Sunt în întârziere.
Am încredere că nu mă păcăliți cu lucrurile mele, da?
Judecătorul l-a respins, dle.
L-ați ratat.
Faceți mișto de mine.
Ce dracu' s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat cu mașina mea? - Așa a venit.
Vrăjeală! N-a venit așa.
Afurisitul de parbriz nu era spart.
Farul nu era spart.
Uită-te la asta! Are îndoituri.
Ce se întâmplă aici?
Uite, semnează formularul!
Cum te simți?
Ai fost la doctor?
Sunt bine, tată.
Nici n-a durut așa tare.
Mama n-a fost foarte bucuroasă, însă.
Nu vreau să crezi că a fost vina mea.
L-ai văzut pe tip. Erai acolo.
- L-ai văzut pe nemernic. - Te rog. Oprește-te.
Nu face asta.
Și mama ta? Ea ce spune?
Nu face nici asta.
Nu știu.
Îmi pare rău de ce s-a întâmplat.
Bine.
Deci suntem bine?
Da, tată.
Suntem bine.
- Hei, tată? - Da.
Adună-te.
Fără curățenie azi, da?
NU DERANJAȚI
Fără curățenie.
A naibii ușă. Lo siento.
N-ai putut să mă suni?
Să-mi spui ce se întâmplă?
Dacă știam că ai fost arestat, aș fi făcut ceva!
Puteam muta audierea.
Ai dreptul la un telefon și nu-l poți folosi?
Poți să vorbești mai încet?
- Mă doare capul. - La naiba, încet!
Nicio lege nu spune că am drept la un telefon.
M-am opus arestării. Nu-mi vor face favoruri.
- Cât de beat erai? - Deloc!
N-am mai băut de trei zile.
- Unde e Rachel? - Ce-ți pasă?
O regulezi și nu apari la tribunal.
Ești un tâmpit și ești bolnav.
Uite, eu...
- O să rezolv asta. - Mă faci să par o idioată!
- Pentru că îmi pasă. - Înțeleg.
Înțeleg, pentru că vei rezolva asta.
Să îți spun ceva.
N-am ajuns unde sunt lăsând tâmpiți ca tine să mă tragă în jos.
„Unde ești?”
Ai un birou amărât în Van Nuys.
Rezolvă!
Sau, jur pe afurisitul de Dumnezeu,
o să-ți fac viața mai de rahat decât e acum.
Crezi sau nu.
Ar trebui să fii magician să faci asta.
Urmărire penală ostilă.
- Urmărire penală ostilă? - Pentru început.
Și orice mai poți găsi.
În primul rând, nu cred că
a nu apărea la un proces constituie...
Cazul e mort, Donald. A fost respins.
Fii un câștigător generos. Să lăsăm câinii să doarmă.
Unii câini refuză să doarmă.
Unii câini trebuie loviți
cât sunt la pământ, ca să te asiguri că rămân așa.
Îl știu pe Billy de mai mult timp decât voi.
Chiar și decât tine. Știu ce poate,
și bine, și rău.
E o lepră morală.
Billy a creat firma asta.
Eu am creat firma asta.
De asta numele meu e primul.
Chestia e că, orice ai simți pentru Billy...
Nu contează sentimentele mele, Michelle.
Dar ale tale?
Nu vreau nicio moțiune.
Dacă depui o moțiune,
trebuie să informez Borns Tech
și ei vor întreba: „De ce?”
N-ar fi un răspuns potrivit să spun:
„Habar n-am!”
Dacă te întreabă de ce...
Le spui că așa am zis eu.
- Oprește-te... - Nu.
Ascultă, te rog!
Te rog, ascultă-mă. Am un plan.
Mergem înapoi la tribunal
și voi reprograma audierea
și, în același timp... Rachel, ascultă.
Mă duc la Tribunalul Federal cu o teorie complet diferită.
Dacă nimic nu merge, dă-mă în judecată pentru malpraxis.
Am asigurare profesională.
Fac ce spui tu și măcar obții ceva pentru cazul tău.
- Crezi că vreau bani? - Nu asta...
Că vreau să scot bani din moartea fratelui meu?
N-am spus asta. Stai o clipă. Te rog!
N-am lipsit niciodată de la un proces.
- Rahat. - Nu-i rahat.
- Nu te cred. - Mereu m-am prezentat.
Poate nu eram în formă uneori,
dar mereu am fost acolo, Rachel.
Și în legătură cu...
Eu, de asemenea...
E un...
E un tip.
Mă urmărește un tip.
L-am văzut de trei ori.
Prima oară a fost la bar, se uita lung la mine.
La început am crezut că e vreun nemernic,
apoi l-am văzut afară.
Fotografia, eram cu fiică-mea.
A stat acolo toată seara.
Aseară, era în celula mea.
Trebuie să fie ceva.
Sunt sigur că are legătură cu cazul.
- Avem ceva... - Tu ai nevoie de ajutor.
Rachel...
Hei!
Idiota! Încetează!
Focile naibii nu pleacă!
Urăsc focile.
Ce e, omule?
Nu. Nu.
Pleacă de aici.
Nu vrem nimic de la tine.
N-am venit să te văd pe tine.
Am venit să-l văd pe el.
Ți-am spus, omule.
El nu se opune traficului.
Dar nu te cunoaște.
Știi câți tipi și-ar dori să încheie afacerea asta?
Nu e barca mea, e barca fratelui meu.
Nu-l pot învinovăți.
De unde știm că nu ești vreun polițist?
Vii aici cu afacerea asta din senin?
Tipule, nu te cunoaștem.
Fratele meu are grijă.
Are nevastă, are copii.
E mai fricos acum.
Dacă nu vă ocupați cu așa afaceri
de ce un tip ca Billy McBride lucrează pentru voi?
Cine?
E avocat.
El mi-a spus că sunteți dispuși să faceți asta.
Se ocupă de droguri, e barosan.
Nu cunosc niciun avocat, omule.
Nu mă prosti.
L-am întâlnit o dată.
A venit aici să vorbim despre un accident cu vechea barcă.
Atât.
Bine.
Ce i-ați spus?
A fost ultima dată când am vorbit cu ea.
Ai fost curajoasă.
Mulțumesc, Candice.
Mai vrea cineva să vorbească?
Pe unii din voi îi recunosc de când veneam la întâlniri.
M-am gândit că ori mor, ori mă întorc când ajung jos de tot,
ceea ce am făcut de câteva ori.
Dar am tot redefinit ce înseamnă „jos de tot”.
Cam ca în Pogonul lui Dumnezeu.
Cei mai tineri poate nu înțeleg ce spun.
Și, recent, am avut o șansă să revin.
Munca era decentă
și am avut o fată care mă tolera.
Dar am dat-o în bară.
Dar știți ce?
Nu v-ați săturat să spuneți același lucru la întâlnirile astea?
Eu sunt sătul să le aud.
Adevărul e că vreau să-mi revin de dragul fiicei mele.
Vreau să redevin cineva în care oamenii se pot încrede.
Așa stau lucrurile cu mine.
- Alma, ai o secundă? - Nu.
Vreau să-mi cer scuze că n-am ajuns la proces.
Nu vorbi cu mine, dle McBride.
- Fă-mi o favoare. - Nu-ți fac niciuna.
Trebuie să mă întorc la Keller.
N-o să-i placă, dar fă asta pentru mine.
Nu.
Îți cer o favoare și știi exact despre ce vorbesc.
- O faci sau nu? - Sau ce?
Mă ameninți?
Nu vreau să fie nevoie, dar o voi face.
- După tine. - Mersi.
Să recapitulăm. Acces excelent la autostradă.
Ai văzut lumina interioară?
Minunată.
Iar școlile publice de aici sunt în creștere...
Sunt...
Scuzați-mă o...
Nu! Nu!
E o prezentare... Nu!
Ce vrei? Ce?
Ai rezolvat? Dacă nu, tai-o!
Nu, nu încă.
Am un caz nou la Curtea Federală,
în baza „Legii decesului pe mare”,
- ... care... - Ce anume?
O să-ți explic.
Trebuie să mă ajuți s-o aduc pe Rachel înapoi.
Am tot încercat și nu merge.
N-o învinovățesc.
Hei! De ce nu mergeți înăuntru
să mai aruncați o privire și vin imediat, da?
Bine.
Încerc să îndrept lucrurile.
Dacă vrei să-mi cer scuze, o voi face.
- Îmi pare rău. - Nu accept.
Am avut o perioadă grea.
- Am nevoie de ajutor. - Deci tu ești victima?
Chiar așa? Știu totul despre tipi ca tine.
M-am măritat cu doi dintre ei, și...
Uită!
O să obțin o altă audiere fără tine.
Patty, ascultă.
Putem face asta, îți garantez.
Ajută-mă s-o aduc înapoi pe Rachel.
Bine.
- Aștept aici. - Nu-mi pasă.
Cooperman m-a cerut iar pe mine?
- De ce? - Se pare că te place.
Acuzații neîntemeiate și orice altceva mai găsești.
Și Billy a încercat să reînvie cazul la Curtea Federală,
pe legea privind decesul pe mare.
Dacă tot te ocupi, poți redacta un răspuns la asta
și la cererea de anulare. Până la sfârșitul zilei.
Bine.
Serios?
Fiindcă pari o căprioară speriată.
Nu l-am văzut niciodată pe om.
Se pare că te are pe radar.
Asta poate fi foarte bine sau foarte rău.
Donald îl urăște pe Billy McBride mai mult decât pe orice alt om.
Și Donald urăște cu pasiune.
Imaginează-ți ce fericit ar fi dacă îl ajuți să-și termine dușmanul.
Până la sfârșitul zilei.
Cel mai bun mod de a nu fi amendat e să bei acasă.
Mi s-a înscenat asta, Frankie.
- De ce? - Nu știu.
Încerc să-mi dau seama.
Scuză-mă.
Hei, nu mă mai suna, bine?
Ce spui?
Mă suni și închizi, ca un adolescent.
Te-am sunat de vreo două ori și am lăsat un mesaj,
dar nu ți-am închis.
Serios? Nu m-ai sunat și ai închis?
- N-ai fost tu? - Nu.
Nu. Jur pe Dumnezeu.
Sperai că am fost eu? Spune adevărul.
Stau o secundă.
- Curtea Federală? - Da.
- Crezi că putem câștiga? - Știu că putem.
Bine.
Îmi pare rău pentru asta,
am venit acolo și m-am purtat
ca un tâmpit, nu știu.
E în ordine.
Dacă nu mi-ar păsa aș renunța, nu?
Știu.
- Fața ta e bine? - Da. E bine.
Mint, e nașpa.
Doare ca naiba.
Știi, apneea în somn și restul, și un nas spart.
- E doar... - E nasol.
Nu e bună, da.
Chestia asta, această...
Chestia pe care am făcut-o împreună, tu și eu...
Sex?
- Da. Sexul. - Chestia cu sexul?
Da.
Dacă vom lucra iar împreună,
- ... ar trebui să ne oprim. - Da.
- Nu crezi? - Sigur.
Am înțeles.
De acord.
A fost amuzant, nu?
- Da. - Da.
- Doare? - Nu, e în regulă.
- Mulțumesc că faci asta. - Da.
Eu sunt urmărit, iar ție ți se închide telefonul.
Doar că...
N-am fost urmărit niciodată.
Da.
Nici eu.
Crezi că e legat de caz?
Nu mă pot gândi că nu e.
Ești un tip drăguț.
- Ești. - Haide.
Patty a spus că...
Că juriile te iubeau.
Ce s-a întâmplat?
Așa e. Mă iubeau.
Juriile mă iubeau și eu le iubeam pe ele.
Ăsta e secretul.
La un moment dat mă iubeau așa de mult că puteam face orice îmi doream,
aproape tot.
Poate fi periculos.
Nu voi spune nimic dacă tu nu o faci.
- Nu vreau să spun nimic. - Da.
- Chiar l-ai cunoscut? - Nu.
Dar poate o voi face.
L-a văzut cineva pe Cooperman?
Nu se lasă văzut.
Se pare că are jumătate de față arsă, o rană în Vietnam.
Stă într-o cameră întunecată toată ziua.
Am auzit că are hepatită și fotosensibilitate...
Am auzit că partenerii îl fac să stea în cameră
fiindcă e nebun.
Și că Billy McBride l-a înnebunit.
Chiar am auzit că McBride i-a dat foc la față
și povestea cu Vietnamul e inventată.
- Sigur nu e adevărat. - Bine.
Luc, trebuie să-i faci o poză dacă-l întâlnești.
Da, îmi scot telefonul și îți trimit un Snapchat.
Nicio grijă, n-o să se întâmple fiindcă el nu există.
Știi cine nu există, Sumi?
Tu.
Nici unul nu existați.
Dacă nu numărăm fărâmițele.
Și nu numărăm fărâmițele.
Picăturile le numărăm.
Lucy s-a luptat cu ghearele și dintr-o fărâmiță a devenit picătură.
Ai trimis răspunsul la Curtea Federală?
Da, aseară.
Bine.
Fărâmițe.
La dracu'!
Nu mai puteți sta aici.
Ea nu se mai întoarce.
Serios. Plecați!
Nu sunt o fărâmiță.
Mișcă!
De câte ori să-ți spun?
Nu argumentez, bine?
Depun acte. Pledez și fac înțelegeri.
Dacă eu sunt strategia ta, atunci îți trebuie altă strategie.
Pune-ți lucrurile aici, pun dosarele...
Hei!
- Hei, ce faci? - Bună.
Billy, ea e Marva.
- Bună. - Ce faci?
Bine. Tu ce faci?
Și ea este Patty Salton ceva.
- Nu. - Bine, bună.
Marva a fost de acord să preia controlul.
Să preia ce?
Ea va fi înlocuitoarea mea.
Are multă experiență ca secretară juridică, și eu...
Stai puțin. Vino aici, Brittany.
Vreau să te întreb ceva. Vino aici.
Trebuie să mă întorc la cealaltă slujbă.
Am fost de acord că e ceva temporar, dar...
- Ce e? - Trebuie să-mi văd de viața mea, Billy.
- Ai spus un caz, am făcut-o. - Da. Și nu am terminat.
Trebuie să mergem la Curtea Federală acum.
Billy, trebuie să-mi câștig existența.
O să-ți câștigi existența.
Ți-am zis, este un caz real.
Vei fi plătită, promit.
- Am clienții mei. - Știu.
Credeam că avem ceva. Și uită-te la afurisita asta.
- Uite ce mare e. - Hei.
- Locul ăsta e mic. - Billy...
Ce? Fără lipsă de respect, dar la naiba.
Trebuie să stai cu mine aici.
Te rog.
Nu e corect să implori pentru că știi că-ți sunt datoare.
Haide.
Bine.
Dar Marva rămâne și o pregătesc eu.
Sunt de acord.
Hei, Jason. Bună.
Ia uită-te, ce înalt ești!
Dă-mi o îmbrățișare. Hei.
Mă bucur să te văd. Semeni mult cu tatăl tău.
- Rachel. - Hei.
Bună, Gina. Sper că e în regulă.
- Eu... - Nu.
Nu este.
- Mamă, te rog? - Du-te în casă.
Acum. Intru într-un minut.
Mă bucur să te văd.
Ce nepoliticos!
Vii aici fără să suni înainte?
Am sunat, Gina.
Nu-mi răspunzi la telefoane.
Asta nu te-a oprit să vii, nu?
M-am gândit că amândoi meritați să înțelegeți ce se întâmplă.
Nu vrem să mai avem de-a face cu tine sau cu cazul tău.
Ryan nu s-a sinucis.
El nu ar face asta. Îl iubea prea mult pe Jason.
- Te iubea prea mult. - Știu.
Am un bilet de adio sus.
Vrei să-l citești din nou?
Vrei să citești despre cât ura ceea ce făcea?
Cât se ura?
Avocații tăi știu despre bilet?
Iisuse!
Ai idee cât rău ne face asta?
Lui Jason?
Pleacă!
Cheia camerei.
- S-a cazat deja? - Nu.
- Mulțumesc, scumpule. - Desigur.
Frumoasă femeie.
Da.
Ce nenorociți!
Au falsificat rezultatele analizelor de sânge.
- Billy. - Nu băusem.
Mă ocup eu de alcoolul la volan.
Pot face asta. Ce alcoolemie aveai?
Tu ocupă-te de cazul federal.
- Lasă-mă pe mine. - De ce ești așa de prost?
Numai de asta mă ocup.
Scuze, dragă, dar nu văd nicăieri în pledoaria ta
unde spui că a fost o faptă greșită.
Omul a explodat pe o barcă deținută de inculpat.
Res ipsa.
S-a întâmplat ceva greșit, e clar.
Asta e tot? „S-a întâmplat ceva greșit”?
- Mă ocup și de cazul federal. - Du-te dracu'!
„Du-te dracu'” e bun în trafic, nu în instanță.
În lumea reală avocații argumentează cazurile.
Mulțumesc pentru înțelepciune.
Făceam asta pe vremea când tu te întrebai
de ce Ken și Barbie nu aveau organe genitale.
Mă ocupam de 20 de cazuri odată.
Mă descurc cu două.
- Iisuse Cristoase! - Billy?
Putem vorbi o clipă?
- Da, să vorbim. - Bine.
Denise era destul de agitată.
Da. Și eu la fel.
A fost electrocutată, Billy.
Nu eram beat.
Ar fi putut fi rănită grav, dacă nu ucisă.
Vorbește cu șeful tău despre asta.
Ești nebun
dacă tu crezi că Donald Cooperman conspiră împotriva ta.
- Nebun. - Bine.
Să-ți explic ceva.
De când am luat cazul ăsta, mi se întâmplă lucruri ciudate.
Oamenii mă urmăresc.
Poliția mă trage pe dreapta, iau bătaie...
- Ești nebun. - Da?
- Las-o baltă! - Nu se poate.
Nu.
Nu poți câștiga.
Poate că nu.
Dar sigur voi încerca.
Și să-ți mai spun ceva.
Oricât aș vrea să-l distrug pe Cooperman, nu e motivul pentru care fac asta.
De fapt, o fac din nou.
Așa că pregătește-te.
Nu-mi pasă de ce faci asta.
N-o implica pe fiica noastră.
Asta am făcut, apoi tu ai lăsat-o să se piardă.
Îmi pare rău de partea familială.
Nicio grijă. E în regulă.
Am niște vești neliniștitoare și niște vești bune.
Spune.
Au sunat de la Curtea Federală să spună
că au respins cazul.
Fără nicio explicație. Respins.
Știu, e neliniștitor.
Care sunt veștile bune?
A sunat prietena ta, Alma.
Cum naiba a reușit să repună cazul în instanță?
Curtea Federală l-a ucis.
- Am văzut asta. - Și totuși, trăiește.
Nu ăsta e răspunsul.
N-a fost respins cu temei,
ci pentru că Billy n-a apărut.
Am redepus cererea de respingere.
De data asta va fi închis definitiv.
De unde știi asta?
Pentru că Piticul are misiunea
și Cooperman i-a aranjat întâlnirea.
Stai! Piticul?
Nu-mi place Piticul, e periculos.
- Vom fi bine, Leonard. - Ar trebui să ne înțelegem.
Cooperman nu va folosi banii noștri pentru răzbunarea lui.
Nu despre asta e vorba.
Nu-mi pasă despre ce e vorba.
Cooperman nu poate renunța.
E obsedat de Billy McBride
și, îți spun, ar putea să ne-o tragă.
Din greu.
Leonard. Dragule.
Poate nu-i de tine să fii șef la Juridic.
Se pare că nu te distrezi.
Nu mă manipula, Callie.
Oamenii ar trebui să fie fericiți. Atât.
- Piticul? - Da.
Grădinărește.
Și spui că e prietenul lui Cooperman?
Nu neapărat.
Majoritatea prietenilor lui îl urăsc.
Keller e un judecător decent. E un imbecil mic.
Dacă supraviețuim moțiunii de respingere mâine, urmează înțelegerea?
S-ar putea.
Hai să presupunem
că ești așa cum se spune.
Să zicem că apari mâine la tribunal.
Vorbim despre una din primele trei firme de avocatură din lume
și de Borns Tech, un imens
producător mondial de arme.
Apoi suntem noi, nu e nemaipomenit.
Există mori de vânt și mori de vânt.
Și vrei să renunți?
Da. Sunt puternici. Și ce?
Să fii avocat înseamnă să știi când ai ceva.
Noi avem ceva.
Doamne! Te rog n-o da în bară.
Nu mă ascund de Cooperman.
Vreau să fie clar.
Mă bucur să aud asta, Leonard.
Pentru că părea că asta faci.
Doar că trebuia să ne înțelegem.
Dar Cooperman nu vrea.
Stai puțin. Nu înțeleg.
Credeam că a fost respins.
A fost respins la Tribunalul Statal când Billy McBride n-a apărut.
Apoi l-a depus la Tribunalul Federal unde Donald, e meritul lui,
l-a distrus fără vreo audiere.
Apoi cazul a reapărut la Tribunalul Statal.
Poate are un amic la biroul grefierului.
Dar McBride e disperat și asta îl face periculos.
Ar trebui să-i dăm bani și să încheiem totul.
Cooperman e prea orbit de furie pentru a vedea asta.
Știi ce cred?
Că e un preț mic pentru a-l face fericit pe Donald.
Cooperman lucrează pentru noi.
Se poartă ca și cum ar fi invers.
Poate chiar e.
Știi ce a făcut tipul ăla, Larson, aici?
Despre ce vorbești?
A lucrat la linia de sisteme de combustibil pentru Marină.
Nu asta a făcut, Leonard.
Ce vrei să spui?
Chiar vrei să știi la ce a lucrat?
Da.
Nu, nu vrei.
Dacă Cooperman e obsedat de asta sau de orice altceva,
știi care e treaba ta?
Spui: „Da, dle. Mulțumesc, dle. Asta e tot, domnule?”
- Ai vrut să mă vezi? - Da.
- Ai scris o notă bună, Lucy. - Mulțumesc.
Judecătorul Roston Keller prezidează, ai auzit de el?
Piticul?
E un pitic foarte activ.
Pune o grămadă de întrebări.
Vreau să fii acolo în caz că vrea informații
- ... despre cazurile citate aici. - Excelent.
Se știe că pune întrebări și avocaților secundari,
considerând că poate ataca orice avocat.
Sigur îmi înțelegi îngrijorarea.
Mi-am mărit doza de Alprazolam.
Vino. Intră.
Zâmbește.
- Scuze? - Ți-am cerut să zâmbești.
Arată-mi că poți mai bine de atât.
Așa.
Vreau să simți zâmbetul ăsta de acum și până mâine.
Sperând că va genera încredere în sine.
Judecătorul Keller îi vânează pe cei slabi.
Nu vreau să fii pradă ușoară.
Mă aștept la calm și putere.
Nu te voi dezamăgi.
Și dacă judecătorul îți cere să vorbești,
mă aștept să nu te bâlbâi.
- E totul în regulă? - Da.
Ce s-a întâmplat?
Mă întrebam.
Ai vrea să bei o cafea
cu mine, cândva?
Scumpule...
- Întoarceți-vă, dle. - Miroase a rahat.
Ți-am văzut retardatul.
- Ai putea fi... - Tată!
Nenorocitule!
Doamne...
Wendell Corey e pe linia unu.
Wendell.
Donald, m-am gândit. Cazul ăsta trebuie să dispară.
- Așa va fi. - Când?
Mâine.
Nu mai târziu.
Șeful de la Juridic, Leonard Letts,
e tot mai agitat.
Și devine băgăcios.
Am terminat?
M-am gândit.
Ar trebui să vii în vizită.
Să vezi ce facem.
O să aranjez ceva săptămâna viitoare.
Sună bine.
Donald.
Trebuie să dispară mâine.
Callie Senate este aici.
Suntem gata?
Suntem gata.
Trebuie să-l terminăm, Callie.
Dintre toți locotenenții tăi, de ce eu am acest caz?
Ai talent.
Atât?
Nu e de ajuns?
Nu e nimic altceva în joc?
Ce altceva ar putea fi în joc?
Asigură-te că e terminat, Callie.
E turbat.
Hei.
- Hei. - Frumos!
Du-te acolo, relaxează-te
și fi tu însuți.
Dacă el nu apare, poți argumenta?
Nu. Va veni. Prostituata tocmai mi-a trimis mesaj.
Rahat. Ei sunt.
Au fețele reci de: „Cui dracu' îi pasă de omenire?”
Merg într-un „V”,
ca gâștele.
Nu?
Bine, încrederea este cheia.
Ești alături de mine? Bine?
Fiindcă, dacă arăți ca un câștigător,
ei vor crede...
Nu.
Ridicați-vă.
Onorabilul Roston Keller prezidează.
La dracu'!
Bună dimineața.
Vă rog.
Cazul ăsta persistă ca un miros urât.
Mulțumită grefierei mele.
Așadar,
înțeleg că sunt în continuare probleme
cu solicitarea inițială.
Da, onorată instanță,
prima problemă se menține.
Onorată Instanță, înainte de a ajunge acolo.
Sunt Patty Solis-Papagian, pentru reclamant.
Așteptăm sosirea
avocatului principal, William McBride.
Și unde e dl McBride?
Iertare, onorată instanță, traficul a fost un dezastru.
Cred că președintele e în oraș.
Dna Senate, dna Kittridge și dl Letts
au fost aici la timp.
Avocatul pledant al cazului nu s-a deranjat?
Dacă protocolul contează...
- Da. - Am venit cu șapte zile mai devreme.
Fiindcă inculpatul este obligat
să notifice înaintea programării
- ... oricărei moțiuni de respingere. - Da.
Da, suntem cu toții aici, deci
luați loc, să începem.
Problema privește statutul.
Dnă Senate, vă ascult.
Mulțumesc, onorată instanță.
Rachel Kennedy nu este nici soție
nici copil al decedatului...
Omorul din culpă poate fi susținut de oricine
care depinde financiar sau emoțional de decedat.
Niciun tribunal din California n-a judecat vreodată
- ... economic... - Fratele clientei mele
a explodat pe barca acuzatului...
În primul rând, dl Larson s-a sinucis.
Raportul OSHA clarifică asta.
Și OSHA a depins de o investigație
a inculpatului.
Problema este statutul, dle avocat,
- ... vă abateți de la subiect. - Da fapt, nu.
Scopul procesului este de a afla
cum a fost ucis Ryan Larson.
Sunt de acord cu cererea inculpatului,
cazul este respins.
O secundă. Cum?
Plângerea nu arată statutul.
Prin urmare, cazul este respins.
- Mulțumesc. - Glumiți?
Arăt ca un glumeț, domnule?
Nu. Dar păreți a fi cumpărat.
Sper că v-au plătit bine.
Iisuse!
Ce mi-ați spus?
Am spus că păreți cumpărat.
Vă purtați ca un tip care a fost mituit,
partea adversă vă are la mână.
Cazul este respins.
Iar dl McBride este amendat
cu 5.000 de dolari
pentru sfidarea curții.
- Scuzați? - Nu vă scuz.
Sugestia că am fost cumpărat
este sfidare.
Ordon reclamantului plata costurilor totale de apărare
atât pentru această procedură,
cât și a timpului de pregătire al acesteia.
- Cheamă următorul caz. - Ce dracu 'e asta?
Vulgaritatea asta vă va costa încă 5.000 de dolari.
Nu-mi pasă.
Fă-i 10 sau 15, nemernicule.
Dle avocat,
sunteți periculos de aproape de a fi terminat.
Vă pasă dacă mai practicați
- ... vreodată ca avocat? - Bună întrebare.
Știți ce, onorată instanță?
Putem discuta asta la audierea mea.
Unde mergeți?
- Mă apropii... - Sa nu îndrăzniți...
să vă apropiați de mine fără a vă solicita asta.
Înapoi la locul dv., domnule.
În regulă.
Cum spuneam,
vom discuta la audierea mea
fiindcă onorata instantă știe,
ca orice judecător bun,
chiar și cei corupți,
că acuzându-mă de sfidare,
îmi dați dreptul la o audiere.
O audiere la care am voie
să prezint dovezi, inclusiv,
dar fără a se limita la
fărădelegi ale avocatului apărării
și iată una bună,
părtinire judiciară.
Da, onorată instanță. Am spus părtinire judiciară.
Treceți-o în contul meu.
Dle judecător, programați-mi audierea.
Când vă convine?
Grefierul meu
va propune câteva date.
Nu!
Și va notifica părțile.
Nu înțeleg ce s-a întâmplat.
Tocmai am câștigat? Sau am pierdut?
Ambele, într-un fel.
Cazul a fost respins, dar încă funcționăm.
N-are niciun sens.
E legea, nu trebuie să aibă sens.
Concluzia e că suntem încă în joc.
Asta e vestea bună.
Doamne!
E bine?
Dați-vă înapoi!
Faceți loc, haideți!
Cineva să sune la 112.
Rachel?
Subtitrarea: Mihaela Ghitescu
Redactor Robert Ciubotaru