Jakob.
Mamă?
Jakob Schneider!
Știu cum să scăpăm de aici.
VÂNĂTORII
- Îți place umila noastră instituție? - E impresionantă, recunosc.
- Frederic Hauser. - Meyer Offerman.
E o plăcere să vă cunosc.
Și pentru mine.
Dat fiind statutul dv. de businessman,
mă mir că nu ne-am cunoscut până acum.
Probabil nu ne-a fost dat.
Haideți să vă arăt panteonul meu de comori.
Spuneți-mi, dle Offerman, puteți păstra un secret?
Ei bine, presupun că asta depinde de secret.
- Un răspuns excelent. - Da...
În această bancă, noi răspundem mereu cu un „da” hotărât.
Da.
Discreția este moneda noastră, dle Offerman.
Vreau să vă întreb dacă credeți
că banii dv. sunt protejați în acest moment.
Nu. Sunt impozitați, calculați și urmăriți.
Aici, funcționăm după o filozofie simplă.
Nu se poate lua ceea ce nu se vede.
CU PATRU ZILE ÎN URMĂ
Jonah.
Haide, fiule. Vorbește.
Prietenul tău a încasat două gloanțe pe tura ta.
Nimic furat, nimic luat din casă.
Știi cumva motivul sau de ce a fost el vizat?
- Habar n-am. - L-ai văzut pe tip?
- Nu. - Ce?
Sigur l-ai văzut.
Era prea întuneric. N-am văzut nimic.
După uciderea bunicii tale,
ai venit la noi și ne-ai turuit fiecare detaliu.
Acum, prietenul tău e mort, și nu zici nimic?
- Ajută-mă. - Nu știu ce să vă zic.
V-am spus, era întuneric. N-am văzut nimic. Era beznă.
Ce vreți de la mine? Să mă repet toată noaptea?
Prietenul meu cel mai bun a fost ucis. Dă-o-n mă-sa!
Jonah.
Ziua Judecății e pe 13 iulie.
- Peste câteva săptămâni. - Da.
Iar pista noastră e o bancă frecventată de naziști?
Și aceste chei dintr-o anumită bancă, ridicată de pe urma genocidului.
Bancherul Frederic Hauser și-a finanțat imperiul
cu prada furată de la evrei.
Averi, moșteniri, dinți de aur de la bătrâne.
Și sunt sigur că labele lui de elvețian țin la căldură ouăle naziste.
Hai să vedem dacă aceste chei sunt suficiente pentru a dezlega misterul.
Ce se află în cutia 630?
- Doamne! Iarăși... - Scuze. Vreau să mă primiți înapoi.
Vă ajut să-i eliminați pe ticăloșii ăia.
- N-ar fi trebuit să... - Scuzați-ne.
Jonah, vino încoace. Haide!
Mama mă-sii!
Ura care-ți clocotește în suflet ne poate pune pe toți în pericol.
E o conflagrație și, dacă nu ești atent, te va spulbera.
Căcatul ăsta invers! Ai zis că răzbunarea e cea mai bună.
Despre ținta ta, ținta numărul unu.
Lupul. Nazistul ăla ticălos cu ochi mici care mi-a ucis prietenul e al meu.
Răzbunare personală. Răfuială.
Asta vine mai târziu, Jonah, dacă e cazul.
Mai întâi, trebuie să facem dreptate.
Dreptate pentru 11 milioane de oameni.
- Răzbunarea e doar pentru tine. - Nu cred că înțelegi.
Fie mă lași iar să intru în gașca ta, fie plec
și-l caut singur pe ticălosul care mi-a ucis cel mai bun prieten.
Jonah?
Jonah Heidelbaum? Sunt agenta Morris.
Vreau să vorbim despre bunica ta. Am luat numele tău de la rabinul Grossman.
Jonah. Jonah?
Vreau doar să vorbim. Mă lași înăuntru?
- Jonah Heidelbaum. - Nu e acasă.
- Știi unde e? - Ești de la poliție?
FBI. Mă numesc Millie.
FBI? Ați venit să anchetați uciderea lui Arthur?
Cine e Arthur?
Prietenul nostru ucis în timp ce vindea benzi desenate.
Îmi pare rău. Când?
Aseară.
Ascultați, dacă Jonah dă vreun semn, spuneți-i că vreau să vorbesc cu el, da?
Nu are probleme. Îmi fac griji pentru el.
Nu simt nicio diferență la gust.
Ce nu simțiți este un elixir cu costuri reduse.
Va revoluționa modul în care veți îndulci produsele.
Nu mai e nevoie să importați zahăr scump.
Este brevetat, aprobat de FDA,
produs din excesul de recoltă chiar aici în Statele Unite.
Domnilor, singurul lucru mai dulce decât produsul dumneavoastră
va fi cota dv. de profit.
Mă scuzați o clipă.
- Ce e? - Îmi pare rău, dră Löw.
- Avem un incident la fabrică. - Incident?
Unele piese pentru asamblare au suferit o combustie...
Încetează cu limbajul ăsta codat! Au fost victime?
- Doi muncitori și alți doi răniți. - Transportul din Argentina?
Așteaptă ridicarea sancțiunilor.
Termin imediat.
Îmi cer scuze. Unde rămăseserăm?
- Profitul. - Da.
Cu adevărat, cea mai dulce parte.
JUANITA KREPS SECRETARUL COMERȚULUI
Știi și tu cât de îndurerați am fost, Biff.
Cum o mai duci?
N-o să mint. Mi-a fost greu din cale-afară.
Dar am treburi de terminat.
De fapt, ăsta e motivul pentru care am venit.
- Ce e? - Legea comerțului.
America de Sud?
Cred că pierderea familiei mele m-a făcut cu adevărat milos.
Dar, dacă ridicăm sancțiunile, îi lăsăm pe dictatorii ăia sud-americani
să abuzeze drepturile omului cât vor, fără nicio consecință.
Ce fel de mesaj transmitem astfel lumii?
De luni bune, susții exact contrariul.
Am greșit. Cu toții.
E vreodată târziu să admiți că ai greșit?
Da. În acest moment, e foarte târziu.
Legea a trecut de ambele camere. Așteaptă semnătura lui Carter.
- Sugerezi să ne opunem prin veto? - Nu.
S-o amânăm și s-o mai analizăm.
I-ai spus președintelui?
O pot face fără probleme, dar am venit la tine mai întâi, ca prieten.
Asta ar fi vrut și Lottie.
Mereu i-a plăcut de tine.
Misiune de filaj? Asta fac polițiștii grăsani.
Nu ești în misiune. Te afli aici fiindcă Meyer te vrea în siguranță.
Tu ești copilul, eu sunt bona, așa că taci din gură,
lasă degetele alea ca niște cârnați și vezi să nu te rănești.
În plus, am plimbat hârtii un an întreg la MI6
înainte să mi se dea o misiune de filaj.
Consideră-te norocos. Filajul e o artă.
- Ce căutăm, totuși? - Liniștea din mijlocul haosului.
Apropo de haos, prietenul tău a cam tras lozul necâștigător, nu-i așa?
Eu l-am făcut să-l tragă.
Uneori, când încercăm să ne protejăm propriul univers,
punem în pericol universul celor dragi.
Dacă Ruth ar fi trăit, ți-ar fi spus-o și ea.
Ea n-a avut prieteni morți din vina ei.
Dar a fost al naibii de aproape.
Bunica ta mi-a spus odată o poveste de pe vremea când era în lagăr.
I-a făcut o impresie bună unui doctor nazist.
- Wilhelm Zuchs. - Lupul.
La începutul prizonieratului, ea a reușit să-i atragă atenția.
A devenit obsedat de ea. Ruth habar n-a avut.
Își petrecea zilele încercând să supraviețuiască.
Încercând să-i fure o privire iubitului ei, Meyer,
neștiind că, în tot acest timp, Lupul o urmărea ca pe o pradă.
Speram să te găsesc aici.
Am nevoie de o secretară la clinică.
Am cunoscut niște fete germane
dintre stenografe,
dar am nevoie de cineva excepțional.
Și m-am gândit la tine.
Vei avea camera ta.
Un pat cald. Mâncare bună.
Singura problemă e că va trebui să lucrezi
pentru un doctor dureros de dezordonat,
căruia să-i faci ordine în hârtii.
Am de ales?
Sau e un ordin?
Poți alege, desigur.
În acest caz, vă apreciez oferta.
Dar cred că rămân aici.
Nicio mâncare sau pat cald nu putea să-i spele
rușinea pe care ar fi simțit-o dacă accepta oferta diavolului.
În acel moment, prin acea decizie,
Ruth a pus în pericol universul lui Meyer mai mult decât ar fi vrut vreodată.
Iar Lupul și-a îndreptat atenția către Meyer.
De aceea, ea l-a pus pe Lup primul pe lista noastră.
Nu Meyer a făcut asta?
Gata cu vorbăria. Acum intră baba.
Asta arată mai mult a biserică, a catedrală, a templu,
decât a bancă.
E primul meu depozit de economii.
Mulțumesc. Ești destul de înaltă. Foarte drăguț din partea ta.
- Sunt afară. - Mulțumesc.
Identică. Așa.
630...
600.
Numerele se terminau la 600.
Ești sigură?
Acum îmi pui la îndoială capacitatea de a număra?
Deloc. Mă îndoiam de ochii tăi.
Bine. Uite ce e...
Ăsta e exact tipul de cheie pe care-o aveau naziștii.
Același tip. Aceeași bancă.
Acolo trebuie să fie, nu? Poate e undeva la loc secret.
Într-un salon de business preferat de naziști?
Nu știu cum vom putea găsi o cutie secretă
în cea mai secretă bancă a orașului. Cum?
Orice secret începe de undeva.
Se rezolvă cu niște biscuiți.
Unde dracu' merge?
Catolicii ăștia vorbesc mereu în cimilituri.
Ce miroase așa?
Gătesc la wok, așa cum îți place. Am zis să mă apuc de gătit.
L-am simțit de pe hol.
- Ce e asta? - Pentru tine. Părintele Cassidy l-a adus.
Ai avut atâtea coșmaruri,
și m-am gândit că n-ar fi rău să sfințească casa.
Să alungăm spiritele rele din casă.
A fost preotul aici?
Maria, apartamentul are un singur pat. O să-și dea seama.
Știe deja și n-are nimic împotrivă.
Întrebarea e: pe tine de ce te deranjează?
De ce crezi că poți avea încredere în ea?
Fiindcă o iubesc.
Să găsești iubire într-un loc ca ăsta?
Dumnezeu e deja de partea mea.
Planul funcționează doar dacă îl respectă toți.
Inclusiv Dumnezeu.
Îl vor respecta, și Dumnezeu, și ea.
Unde mi-e chipiul?
Nu l-ați avut, dle.
După ce ieșim de aici,
îi dau inelul care i-a aparținut mamei,
și mamei ei înainte de ea.
Găsește-l,
altfel îmi găsesc altă fată bătrână
care să nu-mi piardă lucrurile!
La ce față ai, îți trebuie un inel frumos.
Sper să merite.
Știi ce?
Cred că l-am lăsat în baracă.
Jonah s-a dus să-l caute pe tipul care i-a împușcat bunica?
Da.
Bunica e împușcată, Jonah merge să-l caute pe criminal,
iar, după câteva zile, prietenul lui cel mai bun e ucis pe tura lui.
Nu crezi că sunt legate?
Ba da. Dar n-am nimic să leg uciderea lui Arthur de a lui Ruth.
Băiatul știe ceva. L-ai lăsat să plece. Trebuie să-l faci să vorbească.
Să afli ce știe, legătura.
Nu țin arestat un băiat de 19 ani fără să am un motiv real.
E un copil bun, Morris, dar n-a avut noroc în viață.
N-are familie, n-are bani. Unul ca el știe să supraviețuiască.
Un copil ca el nu cedează.
N-are bani? Atunci cine i-a plătit cauțiunea?
Așa, doamnelor și evreilor. Aici avem parterul băncii.
Seifuri, ghișee, birouri, camera de supraveghere, toalete,
depozite, centrala termică.
Excitant ca o Kama Sutra a mormonilor, știu.
Dar avem și asta.
O încăpere fără nume,
construită să nu adăpostească nimic, cu ușă ranforsată din oțel.
Dacă cutia 630 este în acea bancă, acolo o veți găsi.
Orice închisoare are un director. Cineva sigur are acces la ea.
Să înceapă spectacolul!
Bună. Sunt vedeta ta preferată de cinema și de teatru.
- Vreau să-ți dau toți banii mei. - Sunt managerul de filială.
Conturile le deschid asociații.
Nu știu dacă mă recunoști, dar sunt destul de celebru.
Nu vreau să par normal și să fiu jefuit.
Hai să te ajut. Arătăm altfel în realitate.
Îți dau un indiciu.
L, O...
N...
Y, Flash. Lonny Flash.
Kendra Conrad. Doar ea are cheile. Le poartă pe lanț.
Am urmărit-o.
Le duce acasă în fiecare seară, dar găsesc eu o cale să ajung la ele.
Dacă intrăm în banca aia pe timp de zi, vom avea 100 de martori.
Dacă mergem noaptea, avem alarme, camere, paznici înarmați.
Iar alarma e una privată, doar pentru ei.
Nu poate fi anulată. Se va declanșa și va alerta paznicii.
Iar cireașa de pe tortul ăla de căcat, chiar dacă reușim să intrăm,
ei nu trebuie să afle că am intrat în seiful secret.
Momentul în care arătăm că știm de el
e momentul în care naziștii află că suntem pe urmele lor.
Nu cred că...
- Alarma se declanșează oricum. - Oricum.
Îi facem pe paznici să creadă că suntem hoți care fură bani din...
Iar ceilalți pătrund în camera secretă.
Vrei să furăm sute de mii de dolari
dintr-o bancă păzită la greu?
- Și sistemele de securitate? - Se ocupă Harriet de ele.
Îmi pare rău, dle. La ușă e o femeie de la FBI.
Vrea să vorbească cu băiatul.
CAMPIONUL TĂCUT
GERMANIA CERE EXTRĂDAREA
CRIMINALI DE RĂZBOI ÎN SUA?
FOTOGRAFIE: DANNY ROHR
Succesele puerile ale unui bătrân vanitos.
Înțeleg. Și eu am pe frigider premiul la ortografie din clasa a V-a.
Ar trebui să le dau jos.
Dar astfel aș uita că am arătat bine cândva.
- Meyer Offerman. - Agent special Morris. Spuneți-mi Millie.
Millie. El este Jonah.
- Bună, Jonah. - Bună.
- Mulți îți fac griji pentru tine. - Se întâmplă să fiu unul dintre ei.
Jonah a suferit mult în ultima vreme.
Știu. Condoleanțele mele.
Jonah a dat deja o declarație la poliție despre uciderea prietenului său.
Da, dar voiam să vorbesc cu tine despre bunica ta.
Poate ai vrea să-mi răspunzi la câteva întrebări.
Ați găsit ceva? Un indiciu?
Nu, dar ne-ar fi de folos dacă am discuta doar noi doi.
Aștept afară.
- Știi să joci? - Da, puțin.
- Tu? - Nu prea.
Nu sunt prea bună. Cică sunt prea agresivă.
- Gambitul damei. - Ce e asta?
O strategie a marilor maeștri.
Atac de la prima mutare, avans cu regina
și presiune pe adversar până ce acesta cedează.
Pot să fiu sinceră, Jonah?
Nu sunt bună la jocuri fiindcă nu-mi plac.
Uite ce știu eu. Știu că bunica ta a fost ucisă.
I-ai spus lui Groton că nu ți s-a părut un jaf.
Iar după câteva zile, prietenul tău cel mai bun a fost ucis
în timpul turei care trebuia să fie a ta. Nici nu vreau să-mi imaginez ce simți.
Nu. Nu poți.
Știu și că îl cauți pe cel care ți-a ucis bunica.
Dacă cineva i-ar face rău cuiva drag mie, aș face la fel.
Dreptatea se poate obține pe calea bună sau pe calea rea.
Tu încă poți alege să faci ceea ce e bine.
De ce ăia buni trebuie să aleagă mereu să facă ceea ce bine?
Ai vrut să-ți faci dreptate.
Dar a fost prea mult pentru tine. Și n-ai fost singur.
OK? Ascultă-mă...
Te pot proteja, dar trebuie să-mi spui ce se petrece.
Probabil ceea ce se petrece este că e prea mult pentru tine.
- Unde ai fost acum trei nopți? - A fost cu mine. Aici.
Dacă mai ai întrebări, pune-le când vrei avocatului său.
Cei buni nu trebuie să aleagă mereu să facă binele.
Faptul că aleg să facă binele îi face să fie buni.
La revedere, Millie.
A mințit. E bună la șah.
Cum ai știut că pe aici se intră?
Fiindcă eu l-am construit.
Slavă Domnului!
Bine. Ultimul pas.
Sunteți gata?
Da.
Fiecare dispune de valori pe care nu le vrea expuse.
Mă mândresc că știu să țin lucrurile în întuneric.
Tocmai de asta am venit la dv.
Un bărbat ai cărui ochi s-au obișnuit
să vadă în întuneric.
Germana dv. e perfectă.
Cu toții am învățat lucruri noi ca să supraviețuim războiului.
Apropo,
cu riscul de a părea necioplit, mă tem că trebuie să vă întreb,
fiindcă și investitorii mei o vor face.
- Ce ați făcut în război? - Am păstrat o politică a neutralității.
Neutralitatea asigură stabilitate.
Nu vezi răul, nu-l auzi, nu vorbești de el. Dar el există, nu?
Chiar în fața ochilor dv. închiși, lângă urechile astupate
și limba mută.
Și, dacă nu ești atent, o asemenea orbire de bunăvoie
duce la procurarea unor averi dubioase.
Ce dezamăgitor! Credeam că sunteți altfel decât ceilalți.
Care ceilalți?
Haideți! Cum v-ați făcut averea după război, dle Offerman?
A fost toată „albă” precum zăpada de pe muntele Matterhorn?
Toate averile sunt dubioase.
Nu există dolar pe pământ care să nu fie puțin murdar.
Există o diferență între murdărie și sânge.
Nu și dacă îl cureți bine.
Sângele lasă pete mereu, prietene, fie că se vede sau nu.
- Bună! - Iarăși tu?
Da. Uite, Hollywoodul m-a învățat câteva lecții.
Unu: nu te duce la probe după opt seara.
Doi: dacă îți dorești ceva, nu te teme să ceri,
altfel nu-l vei avea. Viața e scurtă.
N-ai multe ocazii. Știi, Kendra,
e ceva între noi. O simțim amândoi.
- Nici nu știu în ce joci. - În filme.
Dar i-am spus la telefon soțului meu că te-am cunoscut.
- Ți-e mare fan. - Da?
Cât de mare?
Colonele,
compensația pentru familia lui Maryanne este gata.
...suspectul e încă în libertate.
Trebuie să...
Carter a amânat semnarea legii comerțului cu America de Sud.
Legea, care a trecut la limită în Senat,
ar fi ridicat sancțiunile împotriva unor țări.
O să-l omoare...
Dacă sancțiunile nu sunt ridicate imediat,
cade întregul plan.
Ce-ai făcut?
Nimic ireparabil,
câtă vreme ea nu uită că sunt valoros pentru această organizație.
Știi ce? Lasă-l să sune.
În rest, nu e nimic urgent.
- Da? - Ai dreptate. Câte o zi pe rând.
- Ce-ai spus? - E o mică rugăciune.
„Nu te teme, fii puternic și curajos.” Știi tu, toate lucrurile bune.
Nimic mai încurajator decât Tora înainte să comiți o infracțiune.
Și safta o spunea.
La limită.
- Ai luat mulajul? - Da. Și, probabil, gonoree.
- Ești bine? - Emoțional, nu.
Ca să iau mulajul, am jucat rolul copilului
într-o versiune porno la Kramer contra Kramer.
Atât am reușit să aduc.
E perfect.
Nu uita...
Dacă tu crezi, vor crede și ei.
Treci cu camionul direct.
Helen...
Vrei să...
Trebuie să plecăm. Acum!
Te întreb mai târziu.
Jakob!
Plecați! Acum!
Jakob!
Opriți-i!
Deschide poarta!
Acum! Mai repede!
- Ce mama mă-sii? - Scuze.
- Curăță! Repede! - Scuze.
Banca e oarbă.
Ne punem în mișcare. Haideți!
Ascultați, în clipa în care ușa se deschide, alarma se va declanșa,
iar paznicii vor ști că s-a produs o spargere.
- Chiar acum. - Sunt doi paznici.
Eu și Lonny îi ținem ocupați.
Întoarce-te naibii la dubă.
- Joe. - Du-te! O să strici totul.
La pământ! Acum!
- Acum! La pământ! - Vă rog! Ajutați-mă!
Deschideți seiful.
Deschide-l sau o împușc pe cățeaua asta!
Lăsați jos armele. Împingeți-le încoace. Vă jur c-o omor.
Spune-le asta ălora care le pasă.
- Vă rog! - O omor! Am zis să lăsați armele jos!
- Îl pot împușca. - Mă poate împușca.
Uită-te la el. E ca în filme, nu?
Da. Attica!
Futu-i!
Nu mișca!
Lasă naibii arma, altfel îți zbor creierii!
Lasă arma jos!
Ridică-te, ticălosule!
Întoarce-te! Palmele la ceafă!
Ușurel!
Deci n-am stricat totul, nu?
Aici e!
Stai, ce?
Nimic.
- Tâmpitul e mort. - Grijă mare, cățeaua e cu el.
Cățeaua sigur e cu el.
- Gloanțe oarbe. - La naiba!
Ale mele sunt adevărate.
Ridică-te.
Fir-ar al naibii!
Terminat dubla!
Mulțumesc. Mulțumesc foarte mult.
Acum, fiți amabili și spuneți-ne unde sunt banii.
Bine. Acum ce naiba facem?
Nu știu. Cheia, cutia... Nu duc nicăieri.
- Nu e nimic aici. - Încăperea nu e destul de mare.
Dimensiunile de pe schiță.
E mai mică decât ar trebui, cu câțiva metri.
Da, peretele ăsta. E prea aproape.
- Ce vrei să spui? - Zice că peretele ăsta nu e perete.
E ceva în spatele lui.
Ce?
Dar, pe schiță, clădirea nu avea beci.
Acum are.
Spune-mi că nu e ceea ce cred că este.
Meyer a zis că Hauser a ajutat la ascunderea
prăzii naziste furate de la evrei în război.
N-am crezut că se referea la asta.
Este...
Totul.
Până și bijuteriile.
Eu și Mindy eram acolo când ne-au luat totul.
Păi, trebuia să le pună undeva.
Câte vieți credeți că sunt în locul ăsta?
Știa de asta și n-a făcut nimic.
Ba da. Și-a construit o bancă mare și veche.
Asta e ca a lui Aaron.
Fiecare obiect, fiecare suvenir își are povestea lui.
E timpul. Trebuie să plecăm.
Nu. Nu le putem lăsa aici.
Trebuie. Fără urme, ai uitat? Ne pierdem avantajul.
- Îmi pare rău. Trebuie să plecăm. - Da, bine.
Mindy.
- Mindy? - Jonah?
- Mindy? - Da, bine. Jonah!
Trebuie să plecăm.
- Ieșim. - Am înțeles. Ne vedem afară.
Mersi, băieți.
De aceea ai venit.
La fel ca ceilalți. Să faci acuzații nefondate fără dovezi.
Am adus dovezile.
Poftiți.
Averile pe care le-ai prădat de la milioane de evrei morți
și pe care le ascunzi acum sub bancă.
Suflete nevinovate pierind în agonie, în timp ce tu întorceai privirea.
Inelele lor. Vesela lor.
Dinții lor. Uite-le aici.
- Fotografiile pot fi trucate. - Trucate...
Da.
Poți truca asta?
Privește-l!
- Poți truca asta? - Am văzut destul, dle. Am să plec.
Liniște. Tăcere!
Altfel te omor. Înțelegi? Ascultă-mă.
Vrei să rămâi în viață? Da?
Bine.
Fiindcă urmează să mergem la tribunalul pentru crime de război.
Apoi, la familiile victimelor.
Apoi, la porcii de naziști ale căror troace nu le-ai păzit bine.
Dar vreau să știu.
Ascultă-mă. Vreau să știu a cui e cutia nr. 630.
Atâta tot. Spune-mi.
Dacă îți spun, o să mă ucidă.
Nu-i spune că mi-ai zis. Atât.
Poți ține un secret.
Poți ține un secret, nu?
- Nu-i așa? - Da.
- Știi să... - Da!
Spune-mi.
Oskar Hauptmann.
Mai încearcă!
Hauptmann a murit acum 30 de ani.
- Crezi că nu știu? - Nu.
Hauptmann e viu, evreule.
Mulțumesc.
Mă scuzați! Sunteți Danny Rohr, nu?
- Fără oferte. Mulțumesc. - Millie Morris, FBI.
- Pot să te întreb ceva? - Regula de bază în jurnalism.
Nu irosi o întrebare dacă poți pune întrebarea direct.
Ai scris câteva articole despre Meyer Offerman,
și l-ai citat într-un articol despre filantropie.
Am sunat la The Times. Au zis că nu mai ai slujbă.
Desenele animate încep în 15 minute.
Cred că astăzi Tom îl va prinde pe Jerry. Ce dorești?
Vreau să-mi spui tot ce știi despre Meyer Offerman.
La momentul potrivit, luăm și restul.
Dar, până îi găsim căminul,
consideră-l un suvenir al zilei tale de naștere.
Când am văzut beciul ăla...
Când l-ai văzut, ți-ai dat seama cu ce ne ocupăm aici.
Inelul ăsta
a fost al unui om care a trăit și a visat.
Ești viu și, în secunda următoare, ești mort. Te-ai dus.
Un inel, o singură încăpere.
Imaginează-ți câte povești mai sunt.
Imaginează-ți.
Ești de-ai noștri acum, băiete.
Scuze.
- Încă mă doare puțin. - Știu.
Trebuie să învăț să mă bat în stilul lui Bruce Lee.
Să văd ce pot face. Am niște relații, știi?
Mai întâi,
vreau să vezi pe cineva.
Oskar Hauptmann. Fantoma.
Un doctor nazist atât de sadic încât și Mengele ar fi tremurat în fața lui.
Se pare că trăiește.
Hai să le spunem și celorlalți!
Vânători, veniți să faceți cunoștință cu Oskar Hauptmann.
Nu uita că luăm cina cu familia Lindt, weekendul viitor la Peter Luger.
N-ai uitat? Bun.
Bine, draga mea. Te iubesc foarte mult.
Ne vedem în curând. Bine. Pa!
Doamne!
VÂNĂTORII
- Cum ți se pare noul loc? - E perfect.
Excelent.
Subtitrarea: Dan Butuza
redactor Anca Tach