JEWTASTIC LIMBAJ VIOLENT ÎN EBRAICĂ ȘI IDIȘ
Sunt Meyer Offerman. Condoleanțe pentru bunica ta!
Safta ta și eu am fost împreună în lagăr.
Dacă ai nevoie de ceva, să vii la mine!
Știu că ai plecat în căutarea celui care ți-a omorât bunica.
Și cred că n-ai făcut asta singur.
Nu ne-ar lăsa niciodată să urmărim pe cineva fără acordul ei.
- Pe cine să urmăriți? - Pe nenorociții de naziști.
Am făcut un jurământ.
Îi vom găsi noi înșine pe acești criminali și vom aduce judecata Domnului
la ușa lor.
Și, în a doua zi, Dumnezeu a creat Vânătorii,
o echipă de elită, gata să devoreze porci naziști.
Suntem în direct.
Mori! Acum!
E timpul pentru spectacol.
Asta este mai important decât înțelege cineva.
Sunt printre noi și au planuri.
Vă ofer o altă cale.
Să creăm o unitate specială care să găsească și sancționeze penal naziștii.
O femeie de culoare și o cucoană evreică sunt coșmarul oricărui nazist.
Cine e ăsta? Lupul?
Monstrul din povestea mea care încă mă bântuie și în ziua de azi.
Trebuie să mă rog pentru el...
înainte să-l omor.
Lupul.
L-am găsit, fir-ar al naibii!
Kadișul. Nu l-ai spus înainte să-l omori.
Pentru că ești Wilhelm Zuchs. Ești...
Lupul.
Sunt peste tot.
Evreii nu ne vor înlocui!
Vor continua să vină.
De asta trebuie să facem ce nu e bine.
Agenta Morris ne va vâna în timp ce noi îi vânăm pe ei.
Atunci, nu-i vânăm în America.
Europa de Est îl adoră pe Lonny Flash.
- Cum este? Băiatul? - Vei vedea cu ochii tăi în curând.
Începe acum. Al Patrulea Reich.
Eva, dragă, mi-e foame.
E timpul să mănânci, Adolf.
Ce capodoperă, dragul meu!
Magnific!
Mulțumesc.
O zi fericită a orașului Von Glooten!
Mulțumesc, la fel.
O zi fericită a orașului Von Glooten!
Aniversare fericită!
Sculpturile astea în unt sunt geniale!
Soția mea a câștigat anul trecut.
Sculptorul anului 1971, de Ziua orașului Von Glooten.
A făcut un personaj din Brady Bunch din unt.
Iată o poveste a unui om pe nume Brady!
Engleza dvs. este foarte bună.
Ați trăit toată viața în Von Glooten?
Toți cei 66 de ani. Dvs.?
Nu. Am venit în interes de serviciu.
- De cât timp dețineți magazinul? - E al familiei mele de generații întregi.
Asta este interesant.
Pentru că, atunci când am intrat, am văzut în tocul ușii o adâncitură
de dimensiunea unui obiect ciudat numit mezuză.
Evreii.
Le puneau pe tocul ușii. Reprezintă un contract între ei și zeul lor.
Pentru a le spune tuturor că asta este o casă evreiască sau un magazin evreiesc.
A ușurat viețile și slujbele multor oameni.
Sunteți evreu, domnule?
- Pardon? - Sunteți evreu?
Nu.
Sunteți evreu?
Nu sunt evreu.
Nu asta ar spune un evreu? Evreii se pot ascunde în văzul tuturor.
- Evreii sunt foarte inventivi. - De ce sunteți...
- Suntem în 1972. - Totuși, întrebarea este atemporală.
Cred că vreau să plecați.
Am menționat că mă aflu aici în interes de serviciu. Nu aici, în general.
Aici, în mod specific.
La magazinul de dulciuri din Von Glooten.
La această tejghea.
Cu treabă.
- Ce fel de treabă? - Controlul calității.
Nu sunt cine credeți că sunt.
Jur.
Asta ne pune într-o dilemă.
Înainte de război, în acest oraș locuiau 1.000 de evrei.
Au existat ordine ca aceștia să fie deportați
în 22 iulie 1942. Dar au dispărut pur și simplu.
Poate că au atârnat o cruce,
și-au scos mezuzele și au devenit creștini.
Dar nu pot fi creștini.
Un șobolan nu poate fi leu, nu-i așa?
Așa că te întreb ultima dată.
- Ești evreu? - Nu.
- Atunci, unde sunt? - E greu să...
Permite-mi să te ajut să-ți amintești!
Primarul, doctorul.
Măcelarul, chiar și profesorii școlii.
Au adunat evreii, i-au băgat în hambarul de grâu
și au încuiat ușile.
Apoi i-au predat naziștilor.
Naziștii...
I-au băgat în vagoane și i-au trimis în lagărele de concentrare.
- Deci acesta a fost... - Un magazin evreiesc.
Așa se explică mezuza.
După ce i-au lichidat naziștii, am preluat magazinul.
Desigur. Dulciurile nu pot fi lăsate nesupravegheate.
- Și afacerea a fost... - Pe val? Da.
Bună treabă!
Mulțumesc, prietene. A fost o plăcere să fac afaceri cu tine.
Marcia.
Evreii se pot ascunde în văzul tuturor. Evreii sunt foarte inventivi.
Mă aflu aici din cauza unei stafii care a trecut pe aici la sfârșitul războiului.
Există o linie de cale ferată la câțiva kilometri distanță. Duce în portul Genova.
- Unde se ducea el? - Nu știu despre ce vorbești.
Eu cred că știi. Urma lui Hitler duce aici, prietene.
De la Führerbunker, la München, la Berghof, în Obersalzberg,
peste Alpi, până aici. În Von Glooten.
Ceea ce trebuie să știu este: unde se ducea?
Unde se ducea Führerul?
Valle de los Sueños.
De ce...
De ce ți-a dat Dumnezeu ochii ăia, dacă nu ca să faci bine atunci când vezi rele?
Este evident că nu ai nevoie de ei.
VÂNĂTORII
Haideți, prieteni! Arătați de parcă ați fi văzut o fantomă.
Ce? Este atât de greu de înțeles?
Cum să vă explic?
Bun. Există o glumă veche despre un bărbat numit Schleffner.
1975 - CU DOI ANI ÎNAINTE DE MOARTEA LUI MEYER
Om credincios. Mai credincios decât Sandy Koufax.
Într-o zi, Schleffner stătea în casa lui, uitându-se la televizor.
Și vede la televizor că va fi o furtună.
Vede o mașină trecând, cu un locotenent care strigă la el:
„Schleffner, hai cu noi! Te vom duce pe un teren mai înalt.”
Schleffner zice: „Dumnezeu mă va salva. Mergeți mai departe!”
Trec câteva ore. Acum stă la etajul al doilea,
pentru că nu poate sta mai jos.
Apa este în creștere. Așa că se uită pe fereastră.
Vede o barcă venind spre casă.
Barca se oprește și i se spune: „Haide! Te ducem pe teren înalt.”
El spune: „Nu vă faceți griji! Dumnezeu mă va salva. E în regulă.”
Se uită în sus și, în mod miraculos, vede un elicopter.
Tipul se apleacă în jos din elicopter și îi strigă:
„Schleffner, trebuie să vii! Te ducem pe teren mai înalt.”
Schleffner spune: „Nu. Dumnezeu mă va salva. E în regulă, puteți pleca.”
Așa că moare. Moare. E mort.
Acum se duce la cer și îl vede pe Dumnezeu.
Strigă către el: „Doamne, am avut atâta încredere în tine!
„Cum ai putut să mă lași să mor în furtună?”
Dumnezeu se întoarce către el și-i zice: „Schleffner,
„ce naiba vrei de la mine?
„Ți-am trimis o mașină.
„Ți-am trimis o barcă.
„Ți-am trimis un nenorocit de elicopter.
„Schleffner, ești un dobitoc!”
V-ați prins?
Am înțeles greșit în tot acest timp, și asta nu se spune.
Beți...
- Mai doriți ceva de băut, dle? - Nu, e în regulă. Mulțumesc. Sunt bine.
E vreo problemă?
Nu vrei să încercăm?
Poate te răzgândești și o să te simți mai bine.
Nu.
Ne vedem din nou mâine?
Jonah!
Iubito, am venit.
Doamne, Ted Bundy!
Ce?
Promit că nu te mai strig Erik Estrada în timpul sexului.
Ești atât de ciudată!
Corect, bine. Zise bărbatul care a plâns când s-a uitat la Bambi.
Toată lumea plânge la Bambi.
Ești un monstru.
Sunt atât de obosit!
Asta pățești când faci noapte albă la bibliotecă.
- Masează-mi brațul! - Nu. Serios?
Bine.
Și să nu sforăi!
Nu vreau să pic examenul la psihologie din cauza sinusurilor logodnicului meu.
Spun asta cu toată afecțiunea.
Te iubesc.
Te iubesc, Sam.
I-am spus că cercetarea mea se axa pe dorința mimetică.
Și vreau să-mi deschid propriul cabinet în Londra, în câțiva ani.
A spus că i-ar plăcea încă o mână de ajutor.
- Profesorul Agulian te vrea ca asistentă? - M-a recomandat profesorul Morty.
„E bună pentru o femeie.” Dobitocul!
- Da, sunt cea mai bună! - Da, ești cea mai bună!
Sunt mândru de tine.
M-a sunat mama cu noaptea-n cap,
ca să spună cât de mult s-ar bucura dacă ai invita pe oricine vrei la nuntă.
Chiar și pe ultima sută de metri. Poate că ai vreun văr de care nu știi.
- Sau vreun prieten din Cleveland. - Ești singura persoană de care am nevoie.
Sam!
Hai să mergem! Vom întârzia.
Frank Sinatra vine la mine. Spune: „Meyer Offerman!”
Ce voce avea! Eu spun: „Bună ziua! Da, dle Sinatra.”
Apoi spune: „Am ceva pentru tine.”
Îmi înmânează un plic legat cu o panglică albastră.
Deschid scrisoarea și înăuntru e un cec.
O sută de mii de dolari pentru Liga Dreptății Evreiești.
Și apoi îmi vorbește într-un idiș perfect.
„Nu poți goli oceanul cu o lingură.”
Acest goi donează o avere evreilor.
Cum s-a întâmplat asta? Ei bine, dădaca lui a fost evreică.
Iar el a iubit-o. Și iată!
Și m-am gândit: „Sper să fim cu toții crescuți
„de persoanele pe care ni se zice că trebuie să le urâm.”
Dar...
Ești bine?
Nu știu ce s-a întâmplat. Eu doar...
Deci, ce te macină, prietene?
De ce m-ai sunat atât de agitat aseară?
Nu știu.
Cred că mă simt cumva confuz.
Te simți vinovat.
Da, te macină vina pe care o simți pentru ceea ce ai făcut.
Sau mai degrabă, Meyer, pentru ceea ce crezi că ai făcut.
Țin minte când ai venit prima dată la sinagoga noastră.
Erai în țară de câteva luni.
Mai știi ce i-a zis rabinul junior acelui tânăr, Meyer?
„Nimeni nu poate fi vinovat că a supraviețuit.”
Există mulți supraviețuitori în aceste strane, Meyer.
Fiecare dintre ei se luptă cu vina asta. Dar supraviețuirea este o binecuvântare.
- Ai fost ales, Meyer. - Am fost ales?
Da. Hashem te-a ales.
Așa că...
- Mă bucur că te-am văzut. - M-ai ajutat mult, rabinule.
- Tocmai ați primit asta, dle Offerman. - Bine. Mulțumesc, Annette.
Nu, nu pot să o fac. Nu pot. În regulă.
SALUT, WILHELM
De unde ai primit asta?
- Domnule? - Cine ți-a dat asta?
Un bărbat? Poate o companie de mesagerie?
- De unde? Ce companie a trimis asta? - Nu am vorbit cu el.
- Și cum arăta? - Mai în vârstă.
- Era bătrân. - Este totul în regulă?
E în regulă. Se întâmplă să mă simt puțin indispus, atâta tot.
Spune-i lui Paul să aducă mașina!
Annette, află ce companie a trimis scrisoarea!
Dacă se întoarce acel curier, sună-mă imediat!
Nu mai vorbesc cu tatăl meu. Nu mi-am mai văzut frații.
Nu am vizitat mormântul mamei atât de des cât ar merita.
Și m-am certat cu Maria. Am îndepărtat-o.
Femeia pe care am iubit-o.
Pentru că am muncit, părinte,
timp de doi ani lungi.
Și m-a consumat.
O catolică de culoare și gay. Nu cred că te așteptai la asta.
Copila mea...
poți începe cu șapte Tatăl nostru.
Dar, în ceea ce privește homosexualitatea, va fi nevoie de penitențe severe.
Părinte, cred că ești foarte confuz. Iubirea nu este un păcat.
Nu în ochii Dumnezeului meu. Și n-am venit pentru confesiunea mea.
Am venit pentru a ta.
Dle episcop Christian Prentz, ești arestat
pentru încălcarea legii imigrării din SUA
și pentru rolul tău de complice
și ucigaș în timpul regimului nazist din Lituania, în 1941.
Nu!
Când SS a mărșăluit în Vilnius,
fratele meu mai mic l-a implorat pe acest om,
un preot, să ne salveze.
Preotul mi-a luat fratele de gât
și i-a chemat pe soldații SS...
„Ați uitat unul.”
L-am văzut pe preot luând un copil din brațele mamei sale.
Am crezut că a făcut asta pentru a-l salva. În schimb, l-a ucis.
Când închid ochii noaptea asta este tot ce văd.
Asta este tot ce văd acum.
Nu ați dovedit că a încălcat legea imigrației.
Atunci, îl extrădăm în Lituania.
Guvernul lituanian va refuza orice cerere de extrădare.
- Trebuie să-l judecăm. - Cazul este o exagerare.
Nu ați dovedit că părintele Balkus și-a schimbat identitatea în episcopul Prentz.
- Supraviețuitorii l-au identificat. - A fost acum 30 de ani, agentă Morris.
Trauma afectează memoria. Prentz este un stâlp al comunității.
Un episcop din Biserica Catolică. Nu vorbim de un mecanic auto din Ohio.
Am petrecut doi ani căutându-l,
vorbind cu martori,
vizitând morminte, supraviețuind cu niște gulaș nenorocit.
Onorată instanță, a ucis un copil cu mâinile lui.
Episcopul Prentz e părintele Balkus.
Și nu vreți să faceți nimic?
În sala mea de judecată sunt limitat nu de ceea ce e corect, ci de ce e legal.
Este legea corectă? Sentimentele mele sunt irelevante.
Vreți să faceți dreptate? Ar fi trebuit să construiți un caz mai bun.
Ai adormit...
Cât timp am dormit?
Douăzeci de minute...
Bună, Biff!
Pune-ți-l!
Avem vreo două minute înainte să ne întrerupă.
Am așteptat peste un an pentru asta.
Am aflat că, de când ai fost plasat aici,
vii o dată pe an să-ți faci pofta.
Porcii își amintesc unde cresc cele mai delicioase trufe.
Unde sunt prietenii tăi?
Ai dezbinat trupa, Yoko?
A fost din cauza a ceea ce s-a întâmplat în Spania?
Am auzit ce ai făcut.
Uite ce ți-a făcut Meyer!
Uite în ce te-a transformat!
- Timpul s-a terminat. - Așteaptă!
Nu vrei să mă omori, crede-mă!
- De ce nu? - Pentru că îți pot oferi ceva.
- Pe cineva mult mai mare decât mine. - Ești de ajuns.
Și, după tine, am terminat.
Cel mai mare trofeu pe care ți-l poți imagina.
Adolf Hitler.
Ți-a expirat timpul.
Chiar crezi că s-a sinucis într-un buncăr în '45?
Că trupul său a fost ars de ruși, iar oasele sale n-au fost recuperate?
Asta crezi?
Nu crezi că Stalin ar fi făcut o piñata din pielea lui
și i-ar fi atârnat cadavrul în Piața Roșie ca să fie văzut de toți?
Nu trebuie să mă crezi pe cuvânt. Vezi cu ochii tăi!
Ai văzut-o! Colonelul.
Făcea parte din acel basm. El și ea, într-un buncăr.
Colonelul?
Nu știai?
Eva Braun.
Cu mulți ani în urmă, Die Spinne i-a dus pe rutele secrete de evadare.
Hitler, Eva, Goebbels, Mengele. Din Berlin în Alpi,
la Genova, într-un refugiu sigur. Toate drumurile trec prin Genova.
Ce? Nu te-ai gândit că aveau un plan de evadare?
Unde?
Valle de los Sueños.
Dacă e în viață, de ce l-ai denunțat?
Crezi că sunt un om onorabil? Sunt un gândac.
Te pot ajuta să-l găsești. Te pot duce la el.
N-o să-l găsești niciodată singur.
Lasă-mă să trăiesc
și te duc la Adolf Hitler în carne și oase!
Ce se întâmplă aici?
N-am fost aici.
ȘALOM, NENOROCIȚILOR
„Pentru Estelle, îmbrățișări și kvetches.
„Danny Rohr.”
- Pentru cine e autograful? - Îl poți face pentru Millie?
Ce zici de asta... „Pentru Millie, îți trimit partea ta de 50% din profitul
„obținut din vânzarea cărții. Îndatorat ție pentru totdeauna, Danny.”
Numai în ultimii doi ani Holocaust e lansat la NBC,
Chuck Allen își scrie reportajul, supraviețuitorii vorbesc în întreaga lume.
E fantastic!
Așa că am scris o carte. Am numit-o „thriller conspiraționist”.
Acum se vinde mai bine decât Lumea văzută de Garp.
- Agenta FBI Melanie Moritz. - Nu-ți ghicește nimeni numele.
Agentul meu spune că Mike Nichols vrea să cumpere drepturile.
Nu știu cine-i ăsta.
Dar, dacă rolul meu va fi jucat de o tipă albă, te voi distruge.
Te cred.
Am auzit despre episcopul Prentz.
Da. Ultimii doi ani din viața mea.
Și în decembrie va fi înapoi în Pasadena
și va organiza un festival de Crăciun. Liber.
Ai venit aici ca să te lamentezi sau...
- I-ai găsit? - Pe cine?
- Vânătorii. - Vânătorii?
- Adică, de ce s-au... - Oprit? Au dispărut?
Nu lucrez la CIA. Tot ce știu e că nu au mai apărut naziști morți.
Se pare că Vânătorii au dispărut.
Poate că i-au prins pe toți și s-au pensionat. Poate că s-au separat.
Sau poate...
Poate că s-a întâmplat ceva mai rău. Poate că unii au murit.
De ce? De ce vrei să știi?
Bună ziua! Ați sunat la Ruth și Jonah. Vă rugăm să lăsați un mesaj după bip.
Bună! Eu sunt.
Mă bucur să-i aud vocea.
Nici n-am cunoscut-o, dar îmi place să-i aud vocea.
Mă face să-mi doresc să aud vocea mamei mele.
Ar fi trebuit să te sun.
Doar că m-am luat cu treaba. Și, cumva,
am lăsat să treacă doi ani fără să văd ce mai faci.
Poate...
Poate că am sunat să te întreb altceva.
Să te întreb...
- Să te întreb dacă încă... - Pentru a continua, achitați 25 de cenți.
Astăzi au fost retrase acuzațiile împotriva episcopului Prentz din Pasadena,
considerat în mod greșit a fi părintele Balkus din Lituania.
Într-o declarație, le-a mulțumit susținătorilor săi
și a spus că a fost călăuzit în această criză de credința lui.
Și crede că Dumnezeu îi va aduce pe adevărații păcătoși la judecată.
Iată-ne, domnule Offerman! În sfârșit, acasă.
Ocolește.
- Domnule? - Du-te pe strada din spate! Haide!
Cine ar mai fi putut ști?
Alo!
Alo?
Frau Zuchs?
Da?
Gertrude Zuchs?
Gertrude Konner. Zuchs era numele meu de fată. Vă pot ajuta cu ceva?
Sun din partea Comitetului guvernamental de recenzare.
Îl caut pe Wilhelm Zuchs.
Fratele dvs.
Fratele meu a murit.
A murit acum 35 de ani.
V-a sunat cineva recent în legătură cu el?
În legătură cu Wilhelm?
Nu.
De ce ar suna cineva în legătură cu fratele meu?
Uneori, la comitetul de recenzare mai apar erori. Doar verificam...
Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
Doamne! Ce este?
Sam!
E în regulă.
- Ești sigur? - Da.
La naiba! Claude e aici.
- Nu e atât de rău! - Ba e. Chiar e.
Da, am uitat să menționez.
Profesorul Morell vrea să merg într-o călătorie de cercetare.
- Unde? - În Israel.
- Zice că e vorba de vreo două săptămâni. - Două săptămâni?
Da. Zice că în sfârșit voi avea suficient material pentru a-mi termina disertația.
În sfârșit o să se termine.
Atunci, grăbește-te înapoi!
- În sfârșit! - Salutare!
- Tocmai ați făcut sex, nu-i așa? - Taci!
Devin francezi. Să ne îmbătăm!
Ascultați cântecul meu.
Mai și cântă?
- Cine este Meyer? - Ce?
I-ai strigat numele în somn. Meyer.
Nu cunosc niciun Meyer.
Te-am prins!
Dacă ai de gând să mă urmărești și să-mi lași aceste scrisori de dragoste,
am putea la fel de bine să bem ceva înainte.
E un bar acolo. Stăm de vorbă.
- Vorbești engleza? - Da.
Bun.
Așa.
Vino! Ia loc! E în regulă.
Poate vrei să lași cuțitul deoparte, frate.
Ce bărbat cumsecade!
Dacă doreai o audiență la mine, nu trebuia decât să ceri.
Știu cine ești.
Desigur. Ești un lup.
Și un lup poate mirosi un alt lup de la kilometri distanță.
Chiar dacă lupul poartă blană de oaie.
Te țin minte.
Clădirea C. Hammerschmidt. Fritz.
Nu uit niciodată fețele. Și acum, uită-te la tine! Ce faci?
Nu așa se prezintă un Hauptsturmführer.
Nu așa ești tu.
A fost atât de greu!
Atât de mulți ani!
Să trăiești în umbră.
Frondheim ne-a trimis pe mulți dintre noi pe rutele de evacuare,
apoi ne-a lăsat aici, să ne descurcăm pe cont propriu.
- De aceea am venit la tine. - Mă bucur că ai făcut-o.
Dar nu veni la mine așa, cu amenințări!
Furișându-te.
Mă bucur că m-ai găsit, frate.
Cum m-ai găsit?
Dacă tu mă poți găsi pe mine, nu mă poate găsi și Wiesenthal?
- Sau Mossadul? - Frondheim m-a găsit.
M-a dus la casa lui din Connecticut
și mi-a spus că am putea face o avere dacă am șantaja
oamenii pe care i-a ajutat să dispară.
Avea un dosar cu toate numele false ale oamenilor pe care i-a ajutat.
A spus că, în urmă cu câțiva ani,
ți-a văzut numele în ziar.
A văzut imperiul pe care l-ai construit.
- Își voia partea. - Da, Frondheim.
Connecticut? Locuiește într-o casă mare, Fritz?
Da, se poate spune asta.
Nu-și împarte câștigul, dar te trimite pe tine să te socotești cu mine.
- Îmi pare atât de rău, Wilhelm! - Să nu-ți pară! Ce?
Frondheim este ticălosul. El este cel care te obligă.
Învrăjbește frate contra frate.
Te duc la mine acasă. Te hrănesc, te spăl.
Apoi îți scriu un cec.
Să te pui din nou pe picioare.
- Serios? - Desigur. Termină asta!
Nici nu știu în ce direcție e casa. Și nici măcar nu-s beat.
Îți spun. Da, uite-o!
Ăsta este drumul. Casa mea e la câteva străzi distanță, în direcția aia.
Știi, frate, e cel mai ciudat lucru!
Lupii se pot mirosi reciproc de la kilometri distanță.
Nu știu cum o fac. Blana?
Urina? Sângele?
Dar, dacă te gândești, eu nu te pot mirosi deloc.
- Nu ar trebui să fii aici. - Știu.
Dacă pleci chiar acum, nu voi spune nimic.
- Jur. - Nu pot să fac asta.
Trebuie să recunoști ce ai făcut. Cine ești.
- Nu sunt acel om. - Ba ești.
Recunoaște cine ești!
Nu pot.
Va trebui să faci asta.
Mă înțelegi?
- N-o voi face. - Ba da.
Ești o femeie creștină. Da?
El nu și-ar dori să faci asta.
Nu ești o ucigașă. Ești o femeie cu frică de Dumnezeu.
La naiba!
Dle episcop, sunteți bine?
Cine este?
Cine e acolo?
Ai sunat?
Am găsit ceva.
Credeam că porcul e fraged.
Mestecați încet, Führerul meu!
Ajută la digestie.
Ia loc!
Mănâncă!
Mulțumesc.
Subtitrarea: Diana Lupu
Redactor Anca Tach