Hejsan.
Jag heter Chava.
Det här är George.
Ni känner redan Rebekah.
Rebekah!
Jag ber om ursäkt för hur vi var tvungna att transportera er hit.
Vi kunde inte låta er förstöra det här.
Jag tror att de vill prata. Kan du ta ner deras munkavlar?
-Skulle vi förstöra detta? -Hur kunde du?
Vad vill ni?
George, kan du hämta huvudrätten?
Med nöje, Ima.
Ni var betet,
så vi kunde distrahera hans vakter och få ut honom levande
innan nån av er dödade honom av misstag.
Ni brukar väl göra det?
Vad fan?
Hej, lilla burfågel.
Klaus.
Var är Adolf Hitler?
Fan ta dig.
Rebekah.
Vänta, vänta. Jag vet inte. Jag svär.
Ingen går till Hitlers fristad.
Okej. Vänta. Förutom en man.
Kråkan.
-Vem är Kråkan? -Rikets främste mördare.
Kråkans kurir skulle hämta portföljen.
-Vart skulle han leverera portföljen? -Jag vet inte. Jag svär.
Han hade en nyckel.
Kuriren hade en nyckel i fickan.
Jag...
Kan nån släppa mig fri? Kom igen.
En hotellnyckel. George, ta reda på vilket hotell.
Spara honom som rester.
Nej! Vänta!
Vänta, vänta!
Hon har rätt.
Vad menar du?
Vi sjabblade i Spanien.
Nej, du sjabblade!
Hon fick Klaus. Hon kom ett steg närmare Hitler.
Om vi ska hitta honom behöver vi folk. Vi behöver ett nytt lag.
Vi verkar ha hittat dem.
Knyt loss dem.
Jävla förrädare!
Vi ska inte bryta bröd tillsammans.
Vi ska inte jaga nazister tillsammans.
Vi samarbetar inte med nån.
Vad den hemska mannen måste ha gjort mot dig.
Meyer.
Se på dig.
Jag vet att hon bor i dig.
Vem då?
Ruth.
Du...
Kände inte till min safta.
Ruth var min syster.
Ruths syster dog i lägret.
Då måste jag vara ett spöke.
Och det här måste vara en spökhistoria.
NAZISTJÄGARNA
Viktor.
Det här är ingen dröm.
Snälla, ta vad du vill.
Känner du inte igen mig, Viktor?
Nåväl, det var länge sen.
Låt mig hjälpa dig.
Sätt på dig dem.
-Du. -Jag.
Fritz sa att jag kunde hitta dig här.
Du känner honom.
Han var lätt att handskas med.
Men det kanske inte du är.
Vad ska vi göra med dig, Viktor?
Hur överlevde du lägren?
Jag känner igen bedragare. Vi jobbar inte med henne.
-Du gör ett misstag. -Inte ett ord till från dig, förrädare.
-Vilken gata växte du upp på? -Szczebrzeska.
-Vad heter din far? -Abraham.
Min mamma, Fruma.
-Och din... -Porja?
Porja var vår katt.
Ruth hade ett långt ärr på armen från den jävla katten.
Hon älskade åskväder.
-Och doften av... -Lavendel.
Och hon var rolig och smart.
Irriterande.
Och min beskyddare.
Och jag älskade varje tum av min storasyster.
Jag ser att det där med irriterande tog på dig.
Du anser att vi sjabblade, varför vill du jobba ihop?
För att en gång var vi 20, och nu är vi tre.
För att de få som bryr sig är gamla och döende.
Inte mycket att välja på.
Du är åtminstone släkt.
Om vi vill komma åt Adolf innan han dör
måste vi samarbeta.
Klaus sa att Kråkan är Hitlers enda koppling till omvärlden.
-Och att flintisen... -Skulle ta med portföljen
till Kråkan på nåt hotell.
Det är inte bara nåt hotell.
Det är det berömda La Abadia.
Ett före detta kloster.
Även munkar säljer till hotellutvecklare.
Vi går till hotellet i flintisens ställe, planterar portföljen,
lockar ut Kråkan från gömstället, burar in honom
och får honom att leda oss till Hitler.
Hotellet är ett tillhåll för internationella brottslingar och tjuvar.
Nazisterna har använt det förut, och de har ögon överallt.
Vi måste vara osynliga.
Vi har i kväll att fånga Kråkan och få honom att sjunga ut,
bara i kväll.
Mindy, du tar hotellnyckeln och går in i kurirens rum.
Där ska hon dechiffrera var mötet med Kråkan är tänkt att äga rum.
Receptionen.
Hallå. Ljuset blinkade.
Du har en bokning för två kl. 19.00 i kväll.
När det är avklarat
kommer Jonah och jag att invänta honom.
Lonny och George stannar vid portföljen, oavsett vad.
Och mina damer,
-ni måste täcka oss. -Vi börjar på bottenplan
och tar oss uppåt. Kråkan har ögon överallt.
Han reser aldrig utan sina mördare. Vi tar dem och lämnar honom oskyddad.
Köket är fritt.
-Det här är Clara. -Och Sam.
Lämna ett meddelande!
Förlåt att jag ringer först nu. Jag var i arkivet till sent.
Jag ringer dig i morgon.
Jag älskar dig.
Jag längtar hem.
Gås.
Vaktel. Anka.
Men ingen kråka.
Tror du inte att Kråkan ser portföljen och bli misstänksam?
Han kommer inte att hämta portföljen.
Han skickar en av sina ligister.
Men han är här. Se upp.
Det kan vara vem som helst.
De har lamm! Gillar du lamm?
Jag skiter fårständigt i lamm.
-Jag tänker inte på mat just nu. -Det är vår täckmantel.
Vi är på middag, du ska äta.
Jag tar inte emot order från dig.
Kom ihåg att det enda skälet till att vi är här nu, är för att jag hittade Klaus.
Just det. Du är herr ledare nu.
Du mördade Meyer för att bli pojkkung.
Jag mördade Vargen
-och omintetgjorde fjärde riket i Amerika. -Vad hände i Spanien?
Vad hände där? Varför övergav din lilla armé dig?
Vill du vara ansvarig för jakten, pojke?
Ska vi avgöra det genom att slå vad?
En av dessa matgäster är vår Kråka.
Den som väljer rätt, får kronan.
Förloraren bjuder på middag.
Bra. Jag beställer champagne då du betalar.
Utmärkt. Jag älskar vadhållning.
-Side Order of Vengeance? -Nej.
The Toledo Connection?
-Nej. -Stranger in Danger 2?
Far Out, Down Under?
Bonkers in Yonkers?
Young Man, The Y.M.C.A. Story? Inte?
Meet me in Poughkeepsie? Bauer versus Vern?
-The 33 Sparrows? -Jag har inte sett dina filmer, Lonny.
Hon älskade The 33 Sparrows.
Det var hennes favoritverk.
Hon skrattade hela tiden.
Det är ett tuberkulosdrama.
Vem är hon?
Roxy.
Roxy och du?
Var du hennes flirt?
Var, är? Vem vet.
Var.
Var, absolut.
Du borde inte dricka så mycket, Lonny.
Okej. Jösses!
Hur roar du dig?
Förutom att inte dricka.
Vad gör du?
Som i din film?
En sparv.
Jag gör magi för skojs skull.
Det här blir en jävligt lång natt.
Täck mig, Pierre, jag ska på toa.
Jag har fått höra att ett av dina verk hänger i Palais Bourbon.
En Van Gogh.
Ja, affärerna går bra.
Och Malika?
Har du någonsin komplicerat ett uppdrag eller stulit en ledtråd
eller försatt oss i fara för Chava?
Aldrig. Det var inte så.
Jag släppte in dig, mot mitt bättre omdöme.
Jag släppte in dig. Jag berättade allt om Lonny, Joe, min syster, mig.
Du läste för Malika, gick till djurparken. Hon älskade dig.
-Rox, jag... -Allt det där...
Jag kunde förbise allt det,
men jag kan inte förlåta att du kunde ha sagt till Ruth
att hennes lillasyster överlevde, men lät bli. Jag förstår inte det.
Det var inte min sanning att berätta.
Sanningen har ingen ägare.
Hallå.
Är allt okej?
-Ja. -Ja.
Okej, nästa våning.
Han bär en Bulova-klocka designad i Queens.
En nazist litar inte på en amerikansk klocka.
Killen till höger om dig.
Han har druckit sex glas vin. Vår mördare skulle hålla sig nykter.
Du sa att Kråkan hade tränat skarpskytte.
Prickskyttar måste kontrollera andningen.
Killen bakom mig har en astmainhalator.
Kvinna med bulan på armen?
Smittkoppsvaccin.
Nazister misstrodde vaccin för att judiska forskare utvecklade dem.
Den där kvinnan, ett stort Agatha Christie-fan,
en mördare som läser om fröken Marple är perfekt.
Alltför simpelt.
Jag är med på din lek, vill du vara med på min?
Min safta sa att du var död.
Så hur kan du sitta mitt emot mig?
Det fanns en fånge.
En jude beordrade min död.
Men mannen vände kniven mot sin egen hals. En trotshandling.
Och det var en gnista.
De anföll vakterna, försökte övermanna dem.
Jag flydde.
Jag sprang.
Jag sprang i sju nätter,
tills jag sprang hem.
En nazistisk officer med fru hade flyttat in.
Och nåt i mig slog slint.
De var mina första.
Jag var bara 16.
Jag lämnade en sån röra.
Tack gode Gud att jag inte åkte fast.
Men jag lärde mig snart hur viktigt det är
att vara prydlig och ospårbar
som alla bra mördare måste vara,
vilket utesluter herrn till höger om dig.
Remouladsås på sin skjorta.
Och de tre sluskarna bakom mig.
Ketchup, vin, olja.
Varför...
Varför kontaktade du inte min safta efter kriget?
Jag trodde hon var död.
-Letade du inte efter henne? -Självklart.
-Och? -Det är inte så enkelt, Jonah.
-Det verkade enkelt för mig. -Hur kunde du veta det?
Rum 317, längs bort i korridoren.
-Är du säker? -Ja, jag är jävligt säker. Nu går vi.
-Nej, du stannar här vid hissen. -Ifall vi missar honom.
Hon har inte vad som krävs längre.
Det är han.
Harriet!
Millie!
Millie.
Vi måste springa!
Vem mer vet?
Du kom till mig.
Minns du?
Hur kan jag glömma?
Du tiggde på dina bara knän.
-Som en hund. Jag fick ut dig. -Vem mer vet om mig?
Ingen.
Jag svär, Wilhelm.
Wilhelm?
Tror du att du pratar med Wilhelm?
Nej.
Jag är dödens vita häst.
Apokalypsen följer mig.
Jag är Samael som sliter själen ur människors kroppar.
Jag är sträng som Gud själv.
Jag är här för min akt.
Hur många?
Hur många hjälpte du att fly?
Tusentals.
Det sista av dig.
Minns du vem du en gång var?
Jag har aldrig sett den här mannen i mitt liv.
Varför förgör vi då inte Wilhelm?
Vi kan bränna upp alltihop nu,
som om det aldrig funnits.
Borta för alltid.
Ja.
När du skickade den där Fritz,
då det var avgjort.
Jag ska ge dig allt du vill ha.
Nej.
-Jag vill inget ha. -Jag ber dig.
Jag ber dig.
Som en hund.
Ja.
Om jag anger dig, anger jag mig själv.
Det är sant.
Men jag vill ha bort dig ur mitt liv.
Kan du göra det?
Ja.
Bra.
Hon har ett barn. Jag tänker inte underskatta det.
Det är ju nåt. En stor grej, en människa, eller hur?
Men så här är det.
Jag heter Lonny Flash. Barn älskar mig.
Godis, kakor, Lonny Flash, så är det.
-Är du jävla hög? -Är du?
-Lonny. Ta dig samman. -Jag är lugn.
Jag är lugn som en filbunke från topp till tå, Houdini.
Magi.
Hur kom du in på den banan?
Det är för nördar i Amerika.
Coola barn gillar fotboll, bilar, skådespeleri.
Min far var en stor trollkarl, känd i hela Frankrike.
Han använde showen för att rädda hundratals judar under kriget.
Vad man kan kalla en rättfärdig icke-jude.
Han tog upp judar på scenen och puff!
Fick dem att försvinna.
Han gömde dem i sitt rekvisitalager
och smugglade ut dem från Frankrike.
Min mamma var emot det,
rädd för vad som kunde hända om han greps.
Men han sa att det var hans plikt.
Han sa att bara magi kunde rädda världen.
Han låter som en fantastisk kille.
Nazisterna hängde honom förstås.
Och sen sköt de min mamma.
Lita på att alla gör sitt jobb, precis som vi gör vårt.
Vi borde se efter vad som händer.
Nej. Lita på att alla gör sitt jobb, precis som vi gör vårt.
-Vår uppgift är att kolla portföljen. -Uppgifter är förslag.
Jag anställdes en gång för att spela palsternacksbonde.
Mot slutet var jag kålrotsodlare. Mycket större roll, ska du veta.
-Vad fan? -Vi måste gå.
Låt pojkarna följa efter honom.
Kråkan kommer att stanna kvar, vi stannar kvar.
När vi hittar Kråkan, hittar vi Hitler.
Vart fan tog han vägen?
Allt bra?
-Ja. -Kom igen.
Vad gör du?
Vi måste smälta in.
Ja. Du smälter knappast in.
Kom igen.
Jag samlar på mig vätska.
-Jag bryr mig inte. -Okej.
Släpp honom.
Lonny!
Lonny, hjälp!
Lonny!
Jag är ledsen.
Nej...
Herregud!
Vi måste sticka, Lonny.
-Polisen kommer snart. -Okej.
Jösses. Jag är så ledsen.
Klockan är prick nu,
och det är dags för väderprognosen.
En kallfront kommer från söder genom New England.
Mycket av snön kommer att vara borta, men...
Vad fan?
Körkortet, tack.
Naturligtvis.
Jag körde väl inte för fort?
-Jo, det gjorde du. -Jaså?
Och du svajade.
Svajade?
Hur lång tid tar det här?
Har du bråttom?
Ja, det har jag.
Kan jag vara ärlig mot dig?
Jag körde fort för att jag är livrädd.
Livrädd för vad?
Min fru.
Lustigkurre.
Nej, det är inte lustigt.
Du förstår, jag har en flickvän söderut.
Och min fru är tillbaka i stan.
Om jag inte är hemma innan hon vaknar, får du ett mord på halsen.
Du svettas.
Svettas jag?
Tja...
Det är mycket jobb, vet du,
att hantera två kvinnor. Det kräver kraft.
Tro mig.
Okej, playboy.
Betala inom 30 dar, annars åker du in.
Lycka till med frugan.
Det kommer jag att behöva. Tack.
God morgon, Annette.
God morgon, mr Offerman.
Simon väntar på dig.
God morgon.
Kan du komma med kaffe och kakor?
Naturligtvis, sir.
Simon!
-Meyer. -Shalom. Shalom.
Res dig inte.
Så vad gör du här, Simon?
Tja, jag bara undrade...
För några dar sen kom du till mitt kontor
-och frågade om Viktor Frondheim? -Ja.
Av en slump blev akten jag hade på honom stulen
samma dag av nån ligist.
Oj.
Igår fick vi höra om en man vid namn Jerome Windholm.
Han hittades död i sitt hem på landsbygden i Connecticut, mördad.
Jerome Windholm.
Det är Frondheims alias sen 30 år tillbaka,
som du kanske har sett i hans akt.
Är Frondheim död?
-Är du här för att fira? -Tja...
Jag tänkte att du kanske vet nåt om det här.
Jaså? Stod det i tidningen?
Nej.
Simon.
Vad gör du?
Tror du att jag har med brottet att göra?
Tror du att jag... Vadå? Åkte till Connecticut och mördade honom?
-Hur då? Med min artrit? -Meyer.
Du har ekonomin att anlita en hel armé
-för att döda mannen om du vill. -Nej.
-Om du inte var själv, så vem mer? -Nej, snälla.
Vem mer?
Vilka Scooby-Doo-operationer ni kör med.
Hashem verkar på mystiska sätt.
Jag är glad att Viktor är död.
-Är inte du? -Inte så här.
Han borde ha ställts inför rätta och fått en offentlig rättegång.
Så att världen kunde se att ingen kommer undan med sån ondska.
Ingen alls, någonsin.
Meyer...
Jag måste nog göra en utredning om dig.
Utredning om mig?
Med vilken anklagelse?
För en tillfällighet?
Jag sa att jag såg honom.
Om Frondheim är djärv nog att gå ut på gatan i dagsljus,
kan en annan överlevande ha sett honom.
Och den överlevande kanske inte har det tålamod du har.
Din övertygelse är att rättvisans långsamma gång
till slut kommer att segra.
Tänk om den överlevaren är du?
Än sen?
Tänk om det var det? Det var inte jag, men tänk om det var det?
Tror du att du har en licens på rättvisa?
-Har du patent på hämnd? -Prata inte med mig om rättvisa.
-Rättvisa har inga fäder. -Jag har jagat män i djungeln.
Jag fångade dem i deras råttlinjer.
Tror du att du kan släppa
bomber från ditt höga torn helt ostraffat?
När ett folk betraktas som råttor och kackerlackor
kan vi judar inte unna oss att agera i kloakerna.
Meyer...
Meyer. Du är en prins.
Du har blivit utvald till att vara prins.
Men vårt folk behöver se mannen som var fånge i lägren,
som kunde resa sig ur mörkret och bli kung.
Vilket folk pratar du om?
Mig. Jag måste se det.
Jag måste tro på det, på dig.
Låt det inte vara du, min bror.
Jag stod ut, precis som du.
Du är inte Guds företrädare.
Han pratade med mig också.
Som han pratade med dig.
Vem fan är du, Meyer?
Jag är en överlevare.
Det är den jag är.
Om en enda ledtråd pekar mot dig har jag inget val.
Det är bara en tidsfråga, min vän.
Skynda.
Vi har typ två jävla minuter.
Mår du bra?
Ja, jag mår bra.
Kom igen.
Tack, Ricardo.
Skitstövlar! Vi sov faktiskt.
Vad är det här för hotell?
Hallå där! Stopp!
Stanna!
Jag letar efter spat.
Från din vän.
Det är ett tecken från Harriet.
På att de har tagit hand om ligisterna.
Kråkan är oskyddad.
Titta på mig. Titta på mig.
Detta är väldigt viktigt.
Vi kan inte visa att vi vet att Kråkan är sårbar.
Ät.
Ruth och jag brukade bråka om din gammelmormors rugelach.
Vi fick aldrig nog.
Hur kunde du inte låta henne veta?
Min safta lämnade Europa med sin dotter, kom till Brooklyn helt ensam.
Hon var ensamstående, hon hade...
-Jonah... -Nej.
Hon arbetade hårt med att skura golvet på Howard Johnsons,
gjorde allt hon kunde för att försörja oss,
skydda och sköta om mig, få mig att känna mig älskad.
Älskade mig som hon älskade sin syster.
Hon slutade aldrig älska dig.
Hon behövde dig.
Hur kunde du
tycka att det var bäst att låta henne tro att du var död?
Hon må ha sörjt mig,
hon må ha saknat mig,
men hon behövde mig inte, Jonah.
För att hon hade dig.
Du var hennes välsignelse.
Jag ser det nu.
Jag måste gå på toaletten.
Det här är damtoaletten...
Var är han?
Jag berättar inte för dig.
För sent.
Är hon död?
Ja.
Hon höll hårt i väskan hela middagen. Inte för ficktjuvarnas skull.
Tågbiljett till Caieiras till i morgon bitti.
Jag slår vad om att Hitler är i Caieiras.
Bra.
Tack för middagen.
Du måste sluta döda nazister utan mig.
Om du visste, varför rättade du mig inte när jag uteslöt henne?
Du visste att det var hon. Så varför uteslöt du henne?
Du kanske testade mig.
Precis som jag testade dig.
Nej...
Millie, kom så går vi.
Jag tappade min...
Sen kväll?
Hur mår min falska, otrogna idiot till fästman?
Vad är det?
Kråkan har dödats.
Igår kväll.
I Bariloche.
Det verkar ha varit de.
Är du redo, Joe?
Det här är vad vi har förberett oss för.
Hitta dem.
Och ge mig deras skalper.
Jägarna.
Undertexter: Lena Marie Larsson
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir