Joe drepte Georges og skjøt Roxy.
-Nei! -Joe!
Drar vi til et sykehus, ser de skuddsåret.
Hun blør i hjel. Vi skal til et jævla sykehus.
-Kom an. Vi må dra. -Jeg har deg, Roxy.
Kom igjen.
Vi må dra.
Vi passerte et sykehus nedi veien.
-Nei. Hvor skal du? -Hente Clara.
Sett deg i bilen, Lonny. Nå.
Det går bra. Se på meg.
-Hvordan går det med henne? -Ikke så bra.
Hold henne i live.
JEGERE
De drepte Georges. De skjøt Roxy.
-Er Georges død? -Hva?
-De tok Clara. -Hvem?
-Joe. -Joe?
-Og Travis. -Travis? Han soner livstid i Poughkeepsie.
Nå er han her. De er her, alle sammen.
Georges burde vært forsiktig. Idiot.
Greit. De har Clara.
Varebilen de tok henne med i, hadde vinduer som var dekket av en avis.
-Diario Villa Sonora. -Det er en lokalavis.
Villa Sonora er en liten landsby omtrent en time unna.
Ok, vi må dra. Nå.
-Vi skal ikke noe sted. -Nei, nei, nei.
-De bruker henne som åte. -Vi må dra. Jeg bryr meg ikke.
-Vi må dra. -Vi må dra.
I 30 år har jeg lett etter denne mannen. Vi er nærmere enn noensinne.
Vårt ansvar er overfor de seks millionene, ikke shiksa-kjæresten hans.
-Jeg lar dem ikke drepe henne. -Det er større enn deg.
-Du sa familie er viktigere. -Jeg er familien din!
Jeg er din eneste familie!
Ikke snakk om familie.
Georges var din familie. Han kalte deg ima. Mor.
Han tilbrakte årevis ved din side. Selv etter at Maz døde
og Sophie ble drept og Zev dro, forble Georges ved din side.
Og nå er han død, og du feier ham til side som om han var dritt på skoen din.
Du har kanskje kaldere blod enn jeg, kjære ima,
men ett tapt liv i dag er mer enn nok.
Vi finner jenta først.
Eller så kan du jakte på Hitler alene.
Feiginger.
Feiginger, alle sammen.
Saftaen din ville skammet seg.
Og faren din.
Er du redd for meg?
Du skulle gifte deg med Jonah, men er redd for meg?
Vet du hvor mange han har drept?
Skutt dem, skåret over halsen deres, gitt dem elektrisk støt.
Han har visst til og med drept en liten gutt.
Et uskyldig barn på bare åtte år.
Du har delt senga di
og livet ditt med en kaldblodig morder.
Følte du det aldri når han var inni deg?
Vær så snill.
Hvem ville ikke komme løpende for deg?
De trenger deg.
Du har alltid vært en lesehest.
Kontakten din leverte.
-Det er enorme mengder av dette. -Jeg vet du vil finne mer.
Penger kjøper deg mange ting her i verden, Ruth.
Hvor...
Hvor sender den geniale matchmakeren, Hilda Hoffman, deg nå?
Av sted for å finne en mann hun sier kan være nøkkelen til vår suksess.
Hennes beste rekrutt så langt.
En mann som i det stille har utslettet
flere titalls nazister i Europa.
Hilda har ingen bilder av ham, ingen logg.
Kun et navn. Tomas Arndt. Han er i Tyskland, så...
Tyskland?
Jeg kommer tilbake mot slutten av uka. Finn deg til rette.
Ta av deg skoene. Føl deg som hjemme.
Men dette er ikke mitt hjem, Meyer.
Jeg ville ikke tatt feil av det.
Og du bør ikke ta feil av meg.
Ha en trygg reise.
Det skal gå bra.
-Lonny... -Jeg kjører så fort jeg kan.
Det er vaktbytte klokka 02.00.
Carl, Eddie, Lyra, dere må være ved sørvestporten fem på.
Bruker dere lengre tid, blir vaktene mistenksomme.
Da går jeg til Imanis celle,
dirker låsen og drar derfra via nordporten.
AJ, vær der med varebilen klokka 02.21.
Ikke stå på tomgang, ikke stopp opp. Forstått?
Dette må være perfekt.
Som et urverk.
Deretter kjører vi så langt nord vi kan.
En uskyldig kvinne er fengslet.
Og jeg lar ikke min søster dø på den cella.
Hjelp!
Hjelp, vær så snill! Noen må hjelpe!
-Hvorfor er det så stille? -Jeg vet ikke.
Det er søndag. De er i kirken.
Husker du noe mer?
En hvit varebil. En Fiat 242 uten skilt.
Forhør deg om bilen. Se om noen vet noe.
Millie og jeg tar vestsiden.
De liker ikke utenforstående her. Vi må være forsiktige.
Vi klarer oss.
Hva er det?
-Jeg gjorde noe. -Hva snakker du om?
Før vi kom hit...
Vi rettsforfulgte en biskop.
Han samarbeidet med nazistene i Litauen.
-Og han slapp fri. -Det ble ikke engang rettssak.
Og du kunne ikke godta det.
-Og de vet at jeg gjorde det. -Nei, Millie.
Det er bare et spørsmål om tid før de finner meg.
-Jeg må dra. Jeg må forsvinne. -Nei. Du kan ikke dra.
Jeg vet hvordan det er å forsvinne.
Jeg vet hvordan det er å være på rømmen.
Å være på rømmen for alltid fører deg ingen steder.
Var det galt av meg?
Du gjorde Guds verk.
Det er greia. Jeg...
Jeg har følt at jeg ikke...
At jeg gjorde feil.
-Han var biskop. -Nei, han hadde drakten.
Et kostyme, men han var ingen biskop. Han var nazist.
Hør på meg.
Du tror du syndet.
Det du gjorde, var en velsignelse.
Du gjorde det for min far.
Du gjorde det for meg.
Millie, du havner ikke i helvete.
Du havner ikke i helvete.
Én god gjerning kan veie opp for alt.
Den kan rense hver synd. Én god gjerning.
Å finne Hitler.
Du havner ikke i helvete.
Og ikke i fengsel. Du skal være sammen med meg.
Forstått?
-Hallo. -Hallo.
Jeg ser etter Tomas Arndt.
-Tomas? -Ja.
Han besøker foreldrene i Ungarn. Han kommer tilbake på fredag.
Kan jeg hjelpe deg?
-Vil du legge igjen en beskjed? -Nei takk. Jeg er en gammel venn.
-Jeg kommer tilbake på fredag. Takk. -Greit.
Dra.
Har du mistet forstanden?
Er det et spørsmål?
Tror du du skal fly over Washington
eller London eller Moskva og slippe et atomvåpen?
Foretrekker du å bli her og se ut på jord og steiner hver dag
til vi visner hen og dør?
Kanskje døden kommer raskere enn det.
Du mislyktes i USA, kjære.
Jeg ga deg alle muligheter og utallige millioner.
Du ble brakt i kne,
og ikke på den måten du ble kjent for under krigen.
Og nå er de små jødene dine her,
og lekene våre må rydde opp i rotet ditt.
Bomber du en av de byene,
gjør de alt de kan for å finne oss
og utslette oss før vi får nok en sjanse.
Eva...
Jeg drepte flere mennesker på seks år og én dag
enn Djengis Khan drepte på 200 år.
Og de løftet ikke en finger for å finne meg.
Jeg skal skaffe bomben, min kjære.
Og du skal se og lære hva man gjør med ekte makt.
Sier mannen i safaridress som skyter på leirduer
i en ødemark omgitt av jord og dritt.
Jeg har ingenting med dette å gjøre.
Hva enn det er Sam gjør. Jonah. Hva enn han heter.
Vær så snill.
Foreldrene mine har penger.
Jeg kan... De kan...
...sende deg mye penger om du bare slipper meg fri.
Penger bryr ikke meg.
-Hva bryr du deg om? -Gi deg.
Jeg kan ikke. Jeg snakker uavbrutt når jeg er nervøs, og nå er jeg livredd.
Skal du drepe meg?
Jeg heter Clara.
Jeg kommer fra utenfor Crowsborough, nær London.
Et steinkast unna.
Og jeg er student.
Og nå er jeg redd.
Hvem er du?
Hvor kommer du fra?
Bare snakk med meg.
-Hva heter du? -Slutt å snakke.
Hva heter du?
Slutt å snakke.
-Hun kan være død alt. Du vet vel det? -Nei, jeg vet ikke det.
Vi kaster bort tiden vår her.
Vi gjennomsøker byen før vi drar.
-Om vi ikke finner bilen? -Det gjør vi.
Jeg ville sagt at kjærlighet får oss til å handle uvettig.
Men dette er ikke kjærlighet. Du elsker henne ikke egentlig.
Hva faen vet du om kjærlighet?
Du tror kjærlighet er å dele et liv med noen
og klamre seg til dem uansett hva som skjer.
Nei, kindelah. Ekte kjærlighet er å være uten dem.
For å beskytte dem.
Jeg kom til Argentina med mitt livs kjærlighet.
Da Zev prioriterte meg fremfor å finne Hitler, gjorde jeg det slutt.
Jeg visste han ville risikere livet for meg, og det ville jeg ikke.
Det var som å kutte av et lem.
Om du virkelig elsket henne, ville du ikke ha gjort det slutt.
Vi vet begge at den største trusselen mot Clara er deg.
-Ingenting. -Vi bør dra.
Vent. Det var en blomst. Travis kastet den fra varebilen.
Jeg trodde han ertet. Det kan ha vært en ledetråd.
God ettermiddag! Velkommen.
Kan jeg hjelpe?
Han skal ha blomster til kjæresten.
Har du en varebil?
Unnskyld meg?
Har du varebil?
Nei.
Hvordan leverer du blomster?
På sykkelen min.
På sykkelen din.
Byen er liten.
Unnskyld meg.
-Jonah, hvordan så blomsten ut? -Den var lilla.
Lilla.
Jonah. En slik?
Ja, det er den.
Hvem leverer blomstene til deg?
Svar på spørsmålet.
De kommer fra en liten blomstergård.
Los Olmos.
Hvor er gården?
Si det. Nå.
Ojo de Agua-veien.
-Han er bare redd. -Ja.
Gracias.
Velkommen til Zuchs.
Vil du ha noe?
Weisswursten er fersk.
Nei takk.
Vi har svinenakke. Tre for en mark.
-Nei takk. Jeg tittet bare. -Du er turist.
-Jeg er fra USA, så... -Jeg liker hatten din.
Hatten min. Hvilken hatt?
Takk.
Kom hit.
-Hva? -Kom. Jeg biter ikke.
-Jeg vil ikke ha. -Smak på det.
-Du kommer til å elske det. Jeg lover. -Da må jeg smake.
-God. En halv liter av den, takk. -Så klart.
Hvor lenge har du jobbet her?
I rundt 20 år.
Nei. Du tuller.
Nei. Jeg var fem år da moren min lot meg feie gulvet.
Ti år da jeg begynte å jobbe i kassa. I forrige uke ble jeg butikksjef.
Bedriften har vært i familien i to generasjoner.
Nok prat, Anya.
Fryseren må vaskes.
Selvsagt, mamma.
Du burde ha gjort det alt.
Datteren din er hyggelig.
Takk.
Skal du bare ha gulasj?
Hva? Nei.
Unnskyld?
Jeg har ikke hele dagen.
Jeg tar seks ribbestykker.
-Dette er svinekjøtt. -Svinekjøtt? Greit, jeg tar det.
Ja? Går det bra?
Ok.
-Dette er en vakker butikk. -Takk. Foreldrene mine bygde den.
Da de døde, tok jeg over.
Kondolerer.
Det er lenge siden.
-Under krigen? -Nei.
Far døde av hjerteinfarkt og mor av et knust hjerte.
Det skjer vanligvis når to mennesker har vært sammen...
Det var ikke på grunn av min fars død, men min brors.
Han var eldre enn meg, og jeg forgudet ham,
til jeg fant ut hva han var blitt.
-Gulasjen, ja. -Ja.
-Ti mark, takk. Tyske mark. -Ja.
Takk. Det var hyggelig å møte deg.
-Beklager om jeg var påtrengende. -Nei da.
Du er fra USA, ikke sant?
Jeg har alltid villet dra dit.
Kanskje California. Kanskje jeg kunne prøve å surfe.
Har du surfet?
Jeg tror visst alle amerikanere surfer.
Jeg bor nær ørkenen.
Er det ørken der? Det visste jeg ikke.
Det var motsatt for meg. Det regner hver dag der jeg kommer fra.
Hva gjør man i ørkenen?
Har foreldrene dine svømmebasseng eller noe?
Jeg kjørte crossykkel.
Hvordan gikk du fra å bo i ørkenen til dette?
-Det er dette jeg skal gjøre. -Å kidnappe meg?
Drepe meg?
Hvorfor?
Jeg har ikke gjort noe.
Du er ikke nazist.
Det må du vite. Du er nødt til å vite det.
Du kan huske det. Du kan be hjernen din huske det.
-Nei, vær så snill. -Nei.
Kan jeg få litt vann først? Vær så snill?
Takk.
Jeg er så takknemlig for...
Takk.
Nei. Nei.
Nei!
Vær så snill, nei.
Hva skjedde med henne?
Bilulykke. Hun ble spiddet av noen splinter.
-Splinter? -Ja.
Vi hørte om en skyting.
-Jeg sa det var en bilulykke. -Hun trenger blod.
Hun har mistet mye blod. Vi må operere nå.
Vil du være en helt?
Vær en mor.
Har du noe du vil si?
Har du?
Hva med: "Takk, pappa, for at du reddet meg igjen"?
Så det er ok at din uskyldige datter blir fengslet for falske anklager?
Nei, men jeg vil at min andre datter holdes utenfor.
Når hun har en liten datter hjemme som trenger henne.
-Innser du hvor egoistisk det er? -Egoistisk?
Jeg gjør alt jeg kan for å få henne ut av fengsel.
Jeg setter alt på spill for Imani.
-Hva gjør du, pappa? -Hva?
Jeg tar ut lån på huset og ansetter advokater.
Jeg sender inn begjæringer.
Jeg involverer domstolen og pressen.
Jeg gjør det på riktig måte. På lovlig måte.
Det hjelper ikke om du gjør alt det.
Det er ingenting lovlig eller rettferdig ved det som skjedde med Imani.
Tror du ikke jeg vet det?
Vet du hvor mange ganger jeg har blitt arrestert for protester
og passive demonstrasjoner og sittet på en celle og blødd og grått og tapt
så dere skulle slippe?
Så mine to små jenter kunne få et liv
der de kunne se sola.
Der de kunne smile og være fri og lykkelige.
Og bli hva enn de ønsket.
Og nå tror du du er BLA?
Takk Gud for at du var smart nok til ikke å ha våpen.
Jeg prøver bare å gjøre det rette.
Det har du alltid.
Siden du var liten.
Enhver sak ble din sak.
Og Malika er min største sak.
Jeg prøver å gjøre verden bedre for henne.
Men det er det som er greia. Du er hennes verden.
Når du prøver å redde verden, setter du henne i fare.
Vennen deres har et alvorlig sår. Arterien kan sprekke.
-Dette er ikke en operasjonsstue. -Improviser.
-Jeg har bare lokal... -Improviser, for faen.
Vil du være en helt? Vær en mor.
Gi henne glede.
Gi henne en fremtid. Vær der for henne.
For om hun mister deg...
Hun har en datter. En liten jente.
-Hvor var du i går kveld? -Jeg var ute.
-Om hun mister deg... -Hun mister meg ikke.
Reddet du verden?
Ja. Men jeg kommer alltid hjem igjen.
Du vet det, ikke sant? Jeg kommer alltid hjem igjen.
En dag forstår du det,
men da kan det være for sent.
Mor.
Jeg trodde det var deg. Da jeg så henne i kafeen vår...
Jeg trodde jeg hadde reist tilbake i tid.
Hun ligner deg på en prikk, mor.
Et rart sted å komme til.
Tomas. Du er like god som Hilda sier du er.
-Du er et spøkelse. På ekte. -På seg selv kjenner man andre.
Så, hva sier du?
Vi oppretter en liten gruppe i New York
som jakter på rømte nazister og stiller dem til ansvar.
Er det sant?
Tror du jeg flyr i åtte timer for å tulle med deg?
-Og hvem skal stille deg til ansvar? -Unnskyld?
Du kommer helt hit til Tyskland
og besøker gravsteinen til foreldrene til Wilhelm Zuchs.
En mann som ødela din verden.
Ja. Og så?
-Hva? -Vi legger ned steiner.
Jøder legger steiner på graver, ikke blomster.
Jeg tenkte...
Steiner dør ikke. Steiner visner ikke. Steiner varer evig, som minner.
Som minnet om alle du drepte, Wilhelm.
Tror du ikke jeg vet det?
Om du bare ikke var så god.
Noen spøkelser må forbli skjult.
Se bort.
Tilgi meg, mor.
-Nei, vær så snill, nei. -Nei. Nei, vær så snill, nei.
Hei.
-Hva? -Eric så en bil komme.
Tiden er inne.
Greit. Da går vi.
Nei.
Nå skal det skje!
Nei.
Nå.
-Vi må gå. -Nei.
Et jævla bakholdsangrep.
Jonah.
Din jævel!
Millie.
Gå.
Jeg går opp.
Opp med deg. Gå bort dit.
Jeg har ham!
Jonah.
Kommer ut.
Legg ned våpnene, ellers dreper jeg henne.
-Jeg senker ikke våpenet mitt. -Hei, Jonah.
Senk det jævla våpenet.
Enten drar vi, eller så dør hun.
Clara. Det kommer til å gå bra.
Greit? Ta meg. Du ville ha meg, så ta meg.
-Jeg har klart sikte. -Ikke skyt.
-Harriet? -Jeg har Joe. Ta ham.
-Ikke skyt. -Jeg dreper henne.
Ikke skyt.
-Jeg har klart sikte. -Ikke skyt.
Skyt ham.
-Ikke! -Du ville ha meg. Ta meg.
Ta ham!
-Trekk unna, for faen. -Jonah.
Jonah.
Ikke skyt, for faen.
Ikke skyt.
Legg det fra deg.
-Ikke rør deg, for faen. -Jeg er lei meg, Clara.
-Jeg er så lei meg. -Ikke rør meg, for faen.
Vent...
-Er det noen andre her? -Nei.
Du skjøt Roxy, for faen.
Er hun død?
Kanskje.
Hva har skjedd med deg?
Jeg...
Jeg vet ikke.
Reis deg.
-Harriet. -Hva?
Jeg vet hvor Hitler er. Jeg kan føre dere til ham.
Tekst: Stine Ellingsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg