Joe l-a ucis pe Georges și a tras în Roxy.
- Nu! - Joe!
Dacă ne ducem la spital, o să vadă că e rană de glonț.
Va muri din cauza sângerării. La dracu', o ducem la spital!
- Haide, trebuie să mergem. - Sunt lângă tine, Roxy!
Haide!
Trebuie să mergem.
E un spital pe strada asta. Am trecut pe lângă el.
- Nu. Unde te duci? - Să o iau pe Clara.
Urcă în mașină, Lonny, acum!
O să fie bine. Uită-te la mine.
- Cum e? - Nu prea bine.
Doar ține-o în viață, bine? Ține-o în viață.
VÂNĂTORII
L-au ucis pe Georges. Au împușcat-o pe Roxy.
- Georges a murit? - Ce?
- Au luat-o pe Clara. - Cine?
- Joe. - Joe?
- Și Travis. - Face închisoare pe viață-n Poughkeepsie.
Ei bine, e aici acum. Sunt toți aici.
Georges trebuia să fie mai atent. Idiotul!
Bine. Au luat-o pe Clara.
Duba cu care au răpit-o avea geamurile acoperite cu ziare.
- Diario Villa Sonora. - E un ziar local.
Villa Sonora e un sătuc la o oră distanță de aici.
Bun. Trebuie să mergem acolo. Acum!
- Nu mergem nicăieri. - Nu!
- O folosesc ca momeală. - Trebuie să mergem. Nu-mi pasă.
- Trebuie să mergem. - Să mergem!
Îl caut pe acest bărbat de 30 de ani. Suntem mai aproape ca oricând.
Suntem datori față de cei șase milioane, nu față de iubita lui shiksa.
- Nu-i voi lăsa să o omoare. - E dincolo de puterile tale.
- Ai spus că familia e mai importantă. - Eu sunt familia ta!
Sunt singura ta rudă!
Cum poți vorbi de familie?
Georges a fost familia ta. Ima. Îți spunea „mamă”.
Ani de zile ți-a stat alături. Chiar și după ce a murit Maz,
Sophie a fost ucisă și Zev a plecat, Georges a rămas lângă tine.
Și acum e mort, iar tu îl dai la o parte ca și cum ar fi un căcat pe pantof.
Sângele tău o fi puțin mai rece decât al meu, dragă Ima,
dar ne ajunge o viață pierdută astăzi.
Găsim mai întâi fata.
Sau poți să te duci și să-l vânezi pe Hitler de capul tău.
Lași.
Sunteți toți niște lași.
Saftei tale i-ar fi rușine.
La fel și tatălui tău.
Te temi de mine?
Urma să te măriți cu el, dar te temi de mine?
Știi câți oameni a ucis?
I-a împușcat, le-a tăiat gâtul, i-a electrocutat.
La naiba, am auzit că a ucis chiar și un băiețel.
Un copil nevinovat de doar opt ani.
Tu, draga mea, ți-ai împărțit patul,
viața, cu un ucigaș cu sânge rece.
Nu ai simțit asta niciodată, când era în tine?
Te rog.
Cine n-ar veni într-un suflet după tine?
Au nevoie de tine.
Întotdeauna ai fost un șoarece de bibliotecă.
Legătura ta și-a făcut cu siguranță treaba.
- Sunt mormane de așa ceva. - Știu că vei găsi și mai mult.
Banii cumpără o mulțime de lucruri pe lumea asta, Ruth. O grămadă.
Unde e...
Unde te trimite acum pețitoarea genială, Hilda Hoffman?
Să găsesc un bărbat despre care spune că ar putea fi cheia succesului nostru.
Cel mai bun recrut al ei, spune ea.
Un om care a stârpit discret
de pe fața Pământului zeci de naziști, în Europa.
Hilda nu are fotografii cu el, nici alte date.
Doar un nume. Tomas Arndt. E în Germania, așa că...
Germania?
Mă întorc la sfârșitul săptămânii. De ce nu te faci comodă, Ruth?
Scoate-ți pantofii. Simte-te ca acasă.
Dar aceasta nu este casa mea, Meyer.
Nu aș putea s-o confund.
Și nici tu nu ar trebui să mă confunzi pe mine.
Drum bun!
O să fii bine.
- Lonny... - Merg cât de repede pot.
Gărzile se schimbă la 2:00 dimineața.
Carl, Eddie, Lyra, să fiți la poarta de sud-vest cu cinci minute înainte.
Dacă întârziați, gardienii vor deveni suspicioși. Înțelegeți?
La ora aceea, eu mă duc spre celula lui Imani,
sparg încuietoarea și fug cu ea prin poarta de la nord.
AJ, vei fi acolo cu duba la 02:21.
Nu încetinești, nu te oprești. Ai înțeles?
Trebuie să fie perfect.
Cu precizie de ceas.
Și apoi mergem spre nord, cât de departe putem.
Au închis o femeie nevinovată.
Și nu-mi voi lăsa sora să moară în celula aceea.
Ajutor!
Ajutor, vă rog! Să ne ajute cineva!
- De ce e atât de multă liniște? - Nu știu.
Este duminică. Sunt la biserică.
Îți amintești altceva?
O dubă albă. Fiat 242. Fără număr de înmatriculare.
Întrebați despre mașină. Vedeți dacă știe cineva ceva.
Millie și eu ne ocupăm de partea de vest.
Nu le plac străinii pe aici. Trebuie să avem grijă.
Vom fi bine.
Ce este?
- Am făcut ceva. - Despre ce vorbești?
Înainte de a veni aici, am...
Era un episcop pe care îl investigam.
Colaborase cu naziștii în Lituania.
- Și a scăpat. - Nici nu am ajuns la proces.
Și nu ai putut lăsa asta așa.
- Iar ei știu sigur că am făcut-o eu. - Nu, Millie.
Și este doar o chestiune de timp până mă găsesc.
- Trebuie să plec. Trebuie să dispar. - Nu. Nu poți pleca.
Nu, știu ce înseamnă să dispari.
Știu ce înseamnă să-ți petreci întreaga viață fugind.
Dar te asigur că fuga fără sfârșit nu te duce absolut nicăieri.
A fost greșit?
Ai făcut lucrarea Domnului.
Asta e chestia. Eu nu...
Am simțit în inima mea ca și cum nu am...
Ca și cum n-am trecut proba.
- Era episcop. - Ba nu, purta o pălărie și o haină.
Un costum, dar nu era episcop. Era un nazist.
Ascultă-mă!
Crezi că ceea ce ai făcut a fost un păcat.
Ceea ce ai făcut a fost o binecuvântare.
Ai făcut-o pentru tatăl meu.
Ai făcut-o pentru mine.
Millie, nu te duci în iad.
Nu te duci în iad!
O faptă măreață poate contrabalansa totul.
Pentru a curăța orice păcat, o faptă măreață.
Găsirea lui Hitler.
Nu te duci în iad.
Și nu te duci nici la închisoare. Nu mergi nicăieri fără mine.
Înțelegi?
- Bună. - Bună ziua.
Îl caut pe Tomas Arndt.
- Tomas? - Da.
Își vizitează părinții în Ungaria. Se întoarce vineri.
Vă pot ajuta cu ceva?
- Vreți să lăsați un mesaj? - Nu, mulțumesc. Sunt un vechi prieten.
- Mai trec vineri, atunci. Mulțumesc. - Foarte bine.
Lansează!
Ți-ai pierdut mințile?
Este o întrebare?
Crezi că vei zbura peste Washington
sau Londra, sau Moscova, și vei lansa o armă nucleară?
Ai prefera să rămân aici și să mă uit la praf și la stânci în fiecare zi,
până când ne stafidim încet și murim?
Poate că moartea va veni mai devreme de-atât.
Ai eșuat în America, draga mea.
Ți-am oferit o mulțime de ocazii și nenumărate milioane.
Te-au pus în genunchi,
dar nu în felul care te-a făcut celebră în timpul războiului.
Și acum micii tăi evrei sunt aici,
iar jucăriile noastre trebuie să-ți curețe mizeria.
Bombardează unul dintre orașele alea
și vor face tot ce le stă în putință să ne găsească
și să ne anihileze, înainte să mai avem vreo șansă.
Eva...
Am ucis mai mulți oameni în șase ani și-o zi
decât Ginghis Han în 200 de ani.
Și nu au ridicat nici măcar un deget să mă găsească.
Voi obține bomba, draga mea.
Și apoi, să privești și să-nveți ce face cineva cu putere adevărată.
Spuse omul într-un costum de safari, care trage aiurea în porumbei de lut,
într-o pustietate prăfuită, înconjurat de praf și căcat.
Nu am nimic de-a face cu asta.
Orice face Sam. Jonah. Care o fi numele lui.
Te rog!
Părinții mei au bani.
Eu pot... Ei pot...
să-ți trimită mulți bani dacă îmi dai drumul.
Nu-mi pasă de bani.
- De ce îți pasă? - Termină.
Nu pot. Nu mă pot opri din vorbit când sunt agitată și-s speriată de moarte.
Ai de gând să mă omori?
Numele meu este Clara.
Sunt de lângă Crowborough, aproape de Londra.
La o aruncătură de băț.
Și sunt studentă.
Și sunt speriată acum.
Tu cine ești?
De unde ești?
Vorbește cu mine.
- Cum te cheamă? - Nu mai vorbi.
Cum te cheamă?
Nu mai vorbi.
- Ar putea fi deja moartă. Știi asta? - Nu știu asta.
Ne pierdem timpul aici.
Scotocim tot orașul înainte de a pleca.
- Dacă nu găsim duba? - O vom găsi.
Aș spune că dragostea ne forțează să facem lucruri înșelătoare.
Dar asta nu este dragoste. Tu nu o iubești de fapt.
Ce naiba știi tu despre dragoste?
Crezi că dragostea este să-ți împarți viața cu cineva,
să te bazezi pe acea persoană, indiferent ce-ți iese în cale.
Nu, kindelah. Dragostea reală este să trăiești fără persoana aia.
Pentru a o proteja.
Am venit în Argentina cu dragostea vieții mele.
Când Zev m-a pus înaintea misiunii, înainte de a-l găsi pe Hitler, l-am lăsat.
Pentru că știam că își va risca viața pentru mine și nu puteam accepta asta.
A fost ca și cum mi-aș fi tăiat o mână.
Dacă ai fi iubit-o cu adevărat, ai fi încheiat relația.
Pentru că amândoi știm că tu ești amenințarea majoră pentru Clara.
- Nimic. - Ar trebui să mergem.
Așteptați. Era o floare. Travis a aruncat-o din dubă.
Am crezut că mă tachina. Poate că era un indiciu.
Bună ziua! Bine ați venit.
Cum vă pot ajuta?
Vrea să ia flori pentru iubita lui.
Aveți o dubă?
Poftim?
Aveți o dubă?
Nu.
Cum faceți livrările?
Pe bicicleta mea.
Pe bicicleta ta.
Este un sat mic.
Mă scuzați.
- Jonah, cum arăta floarea? - Era violetă.
Violetă.
Jonah. Așa?
Da, asta e.
Cine vă aduce aceste flori?
Răspunde la întrebare!
Sunt de la o mică fermă de flori.
Los Olmos.
Unde e ferma?
Spune-mi acum. Imediat!
Șoseaua Ojo de Agua.
- E doar speriat. - Da.
Gracias.
Bine ați venit la Zuchs, dle.
Pot să vă aduc ceva?
Weisswurstul este proaspăt.
Nu.
Avem și ceafă de porc. Trei bucăți cu o marcă.
- E în regulă. Doar mă uit. - Sunteți turist.
- Ei bine, sunt din America, deci... - Îmi place pălăria dv.
Pălăria mea. Ce pălărie?
Mulțumesc.
Veniți aici.
- Ce? - Haide. Nu mușc.
- Te rog, nu vreau. - Haide!
- Vă veți îndrăgosti. Promit. - Bine, atunci nu am încotro.
- E bun. O să iau o porție, te rog. - Desigur.
Ia zi, de cât timp lucrezi aici?
Cam de 20 de ani.
Nu-mi spune! Glumești.
Nu. Aveam cinci ani când mama m-a lăsat să mătur resturile de pe podea.
Zece, când am început la casă. Săptămâna trecută am devenit manager.
E în familie de două generații.
Anya, gata cu pălăvrăgeala.
Trebuie să cureți congelatorul.
Sigur, mamă.
Ar fi trebuit să fie gata.
E minunată fiica dumneavoastră.
Mulțumesc.
Deci, gulașul, doar atât cumpărați?
Ce? Nu.
Domnule?
Domnule, nu am toată ziua la dispoziție.
Voi lua jumătate de duzină de coaste.
- Aceasta e carne de porc. - E carne de porc? O să încerc.
Da? E bine?
Bine.
- Aveți un magazin foarte frumos. - Mulțumesc! Părinții mei l-au construit.
Și, când au murit, l-am preluat eu.
Îmi pare rău pentru părinții dvs!
A fost cu mult timp în urmă.
- În război? - Nu, nu.
Tatăl meu, din cauza unui infarct, iar mama mea, de la inima frântă.
Asta se întâmplă de obicei când doi oameni au fost împreună...
Nu a fost de la moartea tatălui meu, a fost de la moartea fratelui meu.
El era mai mare decât mine și eu îl veneram,
până când am aflat ce devenise.
- Gulașul, da. - Da.
- Deci, zece mărci, vă rog. Mărci germane. - Da.
Vă mulțumesc! Mă bucur că v-am cunoscut.
- Îmi pare rău dacă am fost indiscret. - Nu.
Ești din America, nu?
Mereu mi-am dorit să merg acolo.
Poate în California. Să încerc poate să fac surf.
Ai făcut surf?
Nu știu de ce cred că orice american face surf.
Locuiesc în apropierea deșertului.
E și un deșert? Nu știam asta.
Am crescut într-o zonă complet opusă. Plouă zilnic acolo de unde sunt eu.
Ce faci în deșert?
Părinții tăi au o piscină sau ceva?
Aveam o bicicletă.
Cum ai ajuns, de la deșert, să faci asta?
- Este ceea ce trebuie să fac. - Trebuie să mă răpești?
Să mă omori?
De ce?
Nu am făcut nimic.
Tu nu ești nazist.
Probabil știi asta. Trebuie să fii conștient de asta.
Îți poți aminti. Îi poți spune creierului să-și amintească.
- Nu, stai, te rog! - Nu.
Îmi poți da puțină apă mai întâi? Te rog.
Mulțumesc!
Sunt foarte recunoscătoare pentru...
Mulțumesc.
Nu.
Nu!
Nu, te rog, nu!
Ce s-a întâmplat cu ea?
Accident de mașină. E străpunsă de șrapnel.
- Șrapnel? - Da.
Am auzit că au fost împușcături.
- E accident de mașină. V-am spus. - Îi trebuie sânge.
A pierdut mult sânge. Trebuie s-o operăm imediat.
Vrei să fii eroină?
Fii mamă.
Ai ceva de spus?
Tu ai?
Ce zici de „Mulțumesc, tată, pentru că mi-ai salvat din nou pielea”?
Ești de acord ca fata ta nevinovată să fie închisă pentru acuzații false?
Nu, dar nu sunt de acord să i se alăture cealaltă fată a mea.
Nu când are o fetiță acasă care are nevoie de ea.
- Știi cât de egoist este gestul? - Egoist?
Fac tot ce pot ca să-mi scot sora mai mare din închisoare.
Risc totul pentru Imani.
- Tu ce faci, tati? - Ce?
Pun ipotecă pe casă și angajez avocați.
Depun petiții habeas corpus.
Implic instanța de judecată, chem presa.
Fac asta în mod corect. Modul legal.
Chiar dacă faci toate astea, nu va ajuta.
Nu este nimic cinstit, legal sau just la ce s-a întâmplat cu Imani, tati.
Crezi că nu știu asta?
Știi de câte ori am fost arestat pentru proteste
și greve și am zăcut într-o celulă, am sângerat, am plâns și am pierdut,
ca voi să nu treceți prin asta?
Ca fetițele mele să poată avea o viață
în care să poată vedea soarele.
În care să poată zâmbi, să fie libere și să se bucure.
În care să devină orice și-ar dori pe lumea asta.
Și acum vei să te joci de-a Armata de Eliberare a Negrilor?
Slavă Domnului că ai avut atâta minte să nu porți arme.
Încerc doar să fac dreptate, tati.
Mereu ai făcut asta.
De când erai mică.
Fiecare cauză devenea a ta.
Și Malika este cea mai mare cauză a mea.
Încerc să fac lumea mai bună pentru ea.
Vezi, asta e chestia, scumpo. Tu ești lumea ei.
Când încerci să salvezi lumea, o pui pe ea în pericol.
Prietena voastră are o rană gravă. Artera i-ar putea plesni.
- Asta nu e o sală de operație. - Descurcă-te!
- Am doar anestezie locală... - Descurcă-te!
Vrei să fii eroină? Fii mamă.
Oferă-i bucurie!
Oferă-i un viitor. Fii alături de ea!
Pentru că, dacă te pierde...
Are o fiică. Bine? O fetiță.
- Unde ai fost aseară? - Am ieșit în oraș.
- Dacă te pierde... - Nu mă va pierde.
Să salvezi lumea?
Da. Dar voi veni mereu acasă.
Știi asta, nu? Voi veni mereu acasă.
Într-o zi, vei înțelege,
dar, când se va întâmpla, mi-e teamă că va fi prea târziu.
Mamă.
Am crezut că erai tu. Când am văzut-o în magazinul nostru...
Am crezut că am călătorit înapoi în timp.
Arată la fel ca tine, mamă.
Un loc ciudat în care să vii.
Tomas. Ești la fel de bun precum a spus Hilda, trebuie să recunosc.
- Ești o fantomă. De-adevăratelea. - Trebuie să fii una ca să vezi una.
Deci, ce zici de asta?
Strângem un mic grup în New York
pentru a vâna naziștii care au scăpat, să-i aducem în fața justiției.
Chiar așa?
Crezi că am zburat opt ore prin cer ca să glumesc cu tine?
- Și pe tine cine te va preda, Meyer? - Poftim?
Bați atâta cale până-n Germania
și vizitezi mormântul părinților unui anume Wilhelm Zuchs.
Un om care ți-a distrus lumea.
Da. Și?
- Ce? - Noi punem pietre.
Evreii pun pietre pe morminte, nu flori.
Mă gândeam...
Pietrele nu mor. Pietrele nu se usucă. Dăinuie pentru totdeauna, ca amintirile.
Ca amintirea tuturor celor pe care i-ai ucis, Wilhelm.
Crezi că nu știu asta?
Dacă nu ai fi fost atât de bun!
Unele fantome trebuie să rămână ascunse.
Uită-te în altă parte.
Iartă-mă, mamă.
- Nu, te rog, nu! - Nu, te rog, nu!
Hei!
- Ce? - Eric a văzut o mașină apropiindu-se.
A venit vremea.
Bine. Hai să mergem.
Nu.
Nu!
Să înceapă spectacolul!
Nu.
Acum.
- Trebuie să mergem. - Nu.
Este o ambuscadă!
Jonah.
Nenorocitule!
Millie.
Du-te!
Mă duc sus.
Ridică-te. Acolo. Du-te!
Mă ocup eu de el!
Hei, Jonah!
Ieșim.
O ucid, dacă nu lăsați armele jos.
- Nu-mi cobor arma. - Bună, Jonah.
Lasă dracu' arma jos!
Plecăm sau moare.
Clara, va fi bine.
Bine? Ia-mă pe mine. M-ai vrut, ia-mă!
- Pot să trag. - Nu trage!
- Harriet? - Mă ocup de Joe. Ia-l.
- Nu trage. - O voi ucide!
Nu trage.
- Am poziție de tras. - Nu trage.
Împușcă-l!
- Nu! - M-ai vrut, ia-mă!
Împușcă-l!
- Dă-te dracu' înapoi! - Jonah.
Jonah.
Nu trage!
Pune-l jos!
- Nu te mișca. La dracu', să nu te miști! - Clara, îmi pare rău! Iartă-mă!
- Îmi pare atât de rău! - Lasă-mă dracu' în pace!
Așteaptă...
- Mai e cineva aici? - Nu.
Ai împușcat-o pe Roxy!
A murit?
Poate.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Eu...
nu știu.
Ridică-te.
În picioare.
- Harriet. - Ce este?
Știu unde este Hitler. Vă pot duce la el.
Subtitrarea: Karina Han
Redactor Anca Tach