Joe dödade Georges och sköt Roxy.
-Nej! -Joe!
Om vi åker till ett sjukhus, ser de skottsåret.
Hon förblöder. Vi tar henne till ett sjukhus!
-Kom igen. Vi måste gå. Vi måste gå. -Jag har dig, Roxy.
Kom igen.
Vi måste iväg.
Det finns ett sjukhus längs vägen.
-Nej. Vart ska du? -För att hämta Clara.
Sätt dig i bilen, Lonny. Nu.
Allt är bra. Titta på mig, här.
-Hur mår hon? -Inte så bra.
Håll henne vid liv, okej? Håll henne vid liv.
NAZISTJÄGARNA
De dödade Georges. De sköt Roxy.
-Är Georges död? -Vad?
-De tog Clara. -Vem?
-Joe. -Joe?
-Och Travis. -Travis? Han sitter inne i Poughkeepsie.
Han är här nu. De är alla här.
Georges borde ha varit försiktig. Idiot.
De har Clara.
Skåpbilen som de tog henne i hade fönstren täckta med tidningspapper.
-Diario Villa Sonora. -Det är en lokaltidning.
Villa Sonora en liten by, ungefär en timme bort.
Okej. Vi måste åka. Nu.
-Vi ska ingenstans. -Nej...
-De använder henne som bete. -Vi måste. Jag bryr mig inte.
-Vi måste åka. -Vi måste gå.
I 30 år har jag letat efter honom. Vi är närmare än någonsin.
Vårt ansvar är de sex miljonerna, inte hans shiksa-flickvän.
-Jag låter dem inte döda henne. -Det här är större än du.
-Du sa att familjen är viktig. -Jag är din familj!
Jag är din enda familj!
Du vågar tala om familj.
Georges var din familj. Han kallade dig ima, mor.
Han bodde med dig i åratal. Även efter att Maz dog,
Sophie dödades och Zev stack, stannade Georges hos dig.
Och nu är han död, och du bara borstar bort det som om han var skit på din sko.
Du må vara lite kallare än jag, kära ima,
men ett förlorat liv idag är mer än nog.
Vi hittar flickan först.
Eller så kan du gå och jaga Hitler på egen hand.
Fegisar.
Ni är alla fegisar.
Din safta skulle skämmas.
Liksom din far.
Är du rädd för mig?
Du tänkte gifta dig med Jonah och är rädd för mig?
Vet du hur många han har dödat?
Skjutit, skurit halsen av och elchockat.
Han dödade till och med en liten pojke.
Ett oskyldigt barn, bara åtta år.
Du har delat säng
och liv med en kallblodig mördare.
Kände du aldrig det, när han var inne i dig?
Snälla.
Vem skulle inte komma och rädda dig?
De behöver dig.
Du har alltid varit en bokmal.
Din kontakt levererade.
-Det finns massor av det här. -Du hittar säkert mer.
Pengar köper mycket här i världen, Ruth.
Vart ska...
Vart ska äktenskaps mäklerskan Hilda Hoffman skicka dig nu?
Att hitta en man som hon säger kan vara nyckeln till vår framgång.
Hennes finaste rekryt hittills.
En man som i tystnad har utplånat
dussintals nazister i Europa.
Hilda har inga foton på honom, inga register.
Bara ett namn. Tomas Arndt. Han är i Tyskland.
Tyskland?
Jag kommer tillbaka i slutet av veckan. Känn dig som hemma.
Ta av dig skorna. Känn dig som hemma.
Men det här är inte mitt hem, Meyer.
Jag skulle inte tro att det är det.
Och du ska inte ta fel på mig.
Ha en trygg resa.
Du kommer klara dig.
-Lonny... -Jag kör så fort jag kan!
Vakterna byter skift klockan 02.00.
Carl, Eddie, Lyra, var vid den sydvästra porten fem minuter före.
Längre och vakterna blir misstänksamma. Förstått?
Då går jag till Imanis cell,
dyrkar låset och tar oss ut genom norra porten.
AJ, var där vid skåpbilen kl. 02.21.
Kör inte på tomgång, stanna inte. Förstått?
Det måste vara perfekt.
Som ett urverk.
Sen kör vi så långt norrut vi kan.
De låste in en oskyldig kvinna.
Jag låter inte min syster dö i fängelsecellen.
Hjälp!
Hjälp, snälla! Någon!
-Varför är det så tyst? -Jag vet inte.
Det är söndag. De är i kyrkan.
Kommer du ihåg något mer?
En vit skåpbil. Fiat 242. Ingen registreringsskylt.
Fråga om bilen. Se om någon vet något.
Millie och jag tar den västra kanten.
De gillar inte utomstående här. Vi måste vara försiktiga.
Vi klarar oss.
Vad är det?
-Jag gjorde något. -Vad pratar du om?
Innan vi kom hit...
Vi åtalade en biskop.
Han samarbetade med nazisterna i Litauen.
-Och han gick fri. -Vi fick inte ens en rättegång.
Och du kunde inte låta det vara.
-Och de vet att jag gjorde det. -Nej, Millie.
Och det är bara en tidsfråga innan de hittar mig.
-Jag måste försvinna. -Nej. Du kan inte gå.
Jag vet hur man försvinner.
Det innebär att fly hela livet.
Men att fly hela tiden tar dig ingenstans.
Var det fel?
Du utförde Guds verk.
Det är grejen. Jag...
Jag har känt i mitt hjärta att jag inte...
Som om jag misslyckades.
-Han var biskop. -Nej, han bar hatt och mantel.
En dräkt, men han var ingen biskop. Han var nazist.
Lyssna på mig.
Du tror att det du gjorde var synd.
Det du gjorde var en välsignelse.
Du gjorde det för min far.
Du gjorde det för mig.
Millie, du hamnar inte i helvetet.
Du kommer inte till helvetet.
En god gärning kan uppväga allt.
Att rensa ut varje synd, en god gärning.
Att hitta Hitler.
Du kommer inte till helvetet.
Och du hamnar inte i fängelse. Du ska ingenstans utan mig.
Förstår du?
-Hej. -Hej.
Jag söker Tomas Arndt.
-Tomas? -Ja.
Han besöker sina föräldrar i Ungern. Han kommer tillbaka på fredag.
Kan jag hjälpa till med något?
-Vill du lämna ett meddelande? -Nej, tack. Jag är en gammal vän.
-Jag kommer förbi på fredag då. Tack. -Bra.
Dra.
Är du inte klok?
Är det en fråga?
Tror du att du ska flyga över Washington,
London eller Moskva och släppa ett kärnvapen?
Föredrar du att stanna här och titta ut över smutsen och klipporna varje dag,
tills vi sakta vissnar och dör?
Kanske kommer döden tidigare än så.
Du misslyckades i Amerika, älskling.
Jag gav dig alla möjligheter och otaliga miljoner.
Du tvingades ner på knä,
och inte på det sätt som du blev känd för under kriget.
Och nu är dina små judar här
och våra små leksaker måste städa upp din röra.
Bomba en av dessa städer,
och de gör allt i sin makt för att hitta oss
och förinta oss innan vi har en chans.
Eva...
...jag dödade fler människor på sex år och en dag
än Djingis Khan dödade på 200 år.
Och de lyfte inte ett finger för att hitta mig.
Jag ska skaffa bomben, min kära.
Och så ser du och lär dig vad man gör med verklig makt.
Säger mannen i safarikostym som skjuter planlöst på lerduvor
i en dammig ödemark omgiven av smuts och skit.
Jag har inget med det här att göra.
Vad Sam än gör. Jonah. Vad han än heter.
Snälla.
Mina föräldrar har pengar.
Jag kan... De kan...
...överföra en massa pengar om du låter mig gå.
Bryr mig inte om pengar.
-Vad bryr du dig om? -Sluta.
Jag kan inte sluta prata när jag är nervös och jag är jävligt rädd.
Tänker du döda mig?
Jag heter Clara.
Jag kommer från Crowsborough, nära London.
Det är jättenära.
Och jag studerar.
Och jag är rädd just nu.
Vem är du?
Var kommer du ifrån?
Prata med mig.
-Vad heter du? -Sluta prata.
Vad heter du?
Sluta prata.
-Hon kan redan vara död. Vet du det? -Det vet jag inte.
Vi slösar bort vår tid här.
Vi letar igenom staden innan vi går.
-Om vi inte hittar skåpbilen? -Det gör vi.
Jag skulle säga att kärlek får oss att göra förrädiska saker.
Men det här är inte kärlek. Du älskar henne inte.
Vad fan vet du om kärlek?
Du tror att kärlek är att dela livet med någon,
vara med dem, oavsett vad som kommer i din väg.
Nej, kindelah. Verklig kärlek är att vara utan dem.
För att skydda dem.
Jag kom till Argentina med mitt livs kärlek.
När Zev gav mig uppdraget, innan jag hittade Hitler, avslutade jag det.
För jag visste att han skulle riskera sitt liv för mig.
Det var som att hugga av en lem.
Om du verkligen älskade henne, skulle du ha gjort slut.
För vi vet båda att det största hotet mot Clara är du.
-Ingenting. -Vi borde gå.
Vänta. Det fanns en blomma. Travis slängde den från skåpbilen.
Jag trodde det var ett hån. Det kan ha varit en ledtråd.
Hej, god eftermiddag! Välkomna.
Vad önskas?
Han vill köpa blommor till sin flickvän.
Har du en skåpbil?
Ursäkta mig?
Har du en skåpbil?
Nej.
Hur kör du ut leveranser?
På min cykel.
På din cykel.
Liten stad.
Ursäkta.
-Jonah, hur såg blomman ut? -Den var lila.
Lila.
Jonah. Den här?
Ja, det var den.
Varifrån kommer blommorna?
Svara på frågan.
De kommer från en liten blomstergård.
Los Olmos.
Var ligger gården?
Berätta det. Nu.
Vägen heter Ojo de Agua.
-Han är bara rädd. -Ja.
Gracias.
Välkommen till Zuchs, herrn.
Önskar du något?
Weisswursten är färsk.
Nej.
Vi gör grishalsar. Tre för en tysk mark.
-Nej, tack. Jag tittade bara. -Du är en turist.
-Jag är från Amerika, så... -Jag gillar din hatt.
Min hatt. Vilken hatt?
Tack.
Kom hit.
-Vad? -Kom. Jag bits inte.
-Snälla, jag vill inte ha några. -Varsågod.
-Du kommer att bli kär. Jag lovar. -Då måste jag väl.
-Det är bra. Jag tar en pint, tack. -Självklart.
Hur länge har du jobbat här?
Ungefär 20 år.
Nej. Du skämtar.
Nej. Jag var fem när min mamma lät mig sopa golvet.
Tio när jag började i kassan. Och förra veckan blev jag chef.
Den har tillhört familjen i två generationer.
Anya, nog med prat.
Frysen behövs städas ur.
Självklart, mamma.
Du borde ha gjort det redan.
Hon är underbar, din dotter.
Tack.
Är gulaschen allt du tar med dig?
Vad? Nej.
Sir?
Sir, jag har inte hela dagen.
Jag tar ett halvdussin revben.
-Det här är gris. -Är det gris? Jag kan prova det.
Ja? Blir det bra?
Okej.
-Det är en vacker affär du har. -Tack. Mina föräldrar byggde den.
Och när de dog tog jag över.
Jag beklagar dina föräldrar.
Det var länge sedan.
-I kriget? -Nej...
Min far dog av en hjärtattack och mor av ett brustet hjärta.
Det brukar hända när två personer har varit tillsammans...
Det var inte på grund av min far, det var min brors död.
Han var äldre än mig och jag avgudade honom,
tills jag fick veta vad han blivit.
-Gulaschen, ja. -Ja.
-Så, tio mark tack. Tyska mark. -Ja.
Tack. Det är väldigt trevligt att träffa dig.
-Förlåt om jag var lite påträngande. -Nej då.
Du är från Amerika, eller hur?
Jag har alltid velat åka dit.
Kanske Kalifornien. Kanske testa att surfa.
Har du surfat?
Varför tror jag att amerikaner surfar?
Jag bor nära öknen.
Finns det en öken? Jag visste inte det.
Det var tvärtom för mig. Det regnar varje dag där jag kommer ifrån.
Vad gör du i öknen?
Har dina föräldrar en pool eller något?
Jag hade en motocross.
Hur kom du från öknen till detta?
-Det är vad jag ska göra. -Ska du kidnappa mig?
Döda mig?
Varför?
Jag har inte gjort nåt.
Du är ingen nazist.
Det måste du förstå.
Du kan komma ihåg. Du kan be din hjärna att komma ihåg.
-Nej, vänta, snälla. -Nej.
Kan jag få lite vatten först? Snälla?
Tack.
Jag är så tacksam för...
Tack.
Nej.
Nej!
Nej, snälla, nej.
Vad hände med henne?
En bilolycka. Splitter spetsade henne.
-Splitter? -Ja.
Vi hörde om en skottlossning.
-Det var en bilolycka. -Hon behöver blod.
Hon har förlorat mycket blod. Vi måste operera nu.
Vill du bli en hjälte?
Var en mor.
Har du något att säga?
Har du?
Vad sägs om: "Tack, pappa, för att du räddade mig igen"?
Är det okej att din oskyldiga dotter hålls fängslad på falska anklagelser?
Det är inte okej att min andra dotter går med henne.
Inte när hon har en flicka hemma som behöver henne.
-Vet du hur själviskt det är? -Själviskt?
Jag gör allt för att få ut min storasyster ur fängelset.
Jag riskerar allt för Imani.
-Vad gör du, pappa? -Vad?
Jag belånar huset och anlitar advokater.
Jag lämnar in framställningar om habeas corpus.
Jag involverar domstolen och värvar pressen.
Jag gör det på rätt sätt. Det lagliga sättet.
Även om du gör det, hjälper det inte.
Det finns inget rätt, lagligt eller rättvist med det som hände Imani.
Tror du inte att jag vet det?
Vet du hur många gånger jag har gripits för protester,
försmäktat i en cell och blött och gråtit och förlorat,
så att du skulle slippa?
Så att mina två små flickor kunde få ett liv
där de kunde se solen.
Där de kunde le och vara fria och glada.
Bli vad som helst i hela världen.
Och nu låtsas du att du är BLA?
Tack och lov att du var smart nog att inte bära vapen.
Jag försöker bara göra rätt, pappa.
Har du alltid gjort.
Sedan du var en liten flicka.
Allt du hörde om tog du dig an.
Och Malika är det största.
Jag försöker göra världen bättre för henne.
Det är grejen, älskling. Du är hennes värld.
När du försöker rädda världen, utsätter du henne för fara.
Din vän har ett allvarligt sår. Hennes artär kan spricka.
-Det är ingen operationssal. -Lös det.
-Jag har bara lokalbe... -Ta vad du har.
Vill du bli en hjälte? Var en mor.
Ge henne glädje.
Ge henne en framtid. Var där för henne.
För om hon förlorar dig...
Hon har en dotter. Okej? En liten flicka.
-Var var du igår kväll? -Jag var ute.
-Om hon förlorar dig... -Det gör hon inte.
Räddade världen?
Ja. Men jag kommer alltid hem.
Du vet det, eller hur? Jag kommer alltid hem.
En dag ska du förstå,
och när du gör det är jag rädd att det kommer att vara för sent.
Mamma.
Jag trodde att det var du. När jag såg henne i vår butik,
trodde jag att jag hade rest tillbaka i tiden.
Hon ser ut precis som du, mamma.
En udda plats att gå till.
Tomas. Du är lika bra som Hilda sa att du är.
-Du är ett spöke. På riktigt. -Det krävs ett för att se det.
Vad sägs om det?
Vi sätter ihop en liten grupp i New York City
som jagar förrymda nazister, och ställer dem inför rätta.
Jaså?
Tror du att jag skulle flyga åtta timmar för att skämta med dig?
-Och vem ska ta in dig, Meyer? -Ursäkta?
Du kommer till Tyskland, hela den här vägen,
och du besöker gravstenen för föräldrarna till en Wilhelm Zuchs.
En man som förstörde din värld.
Ja. Och?
-Vad? -Vi lägger stenar.
Judar lägger stenar på gravar, inte blommor.
Jag tänkte...
Stenar dör inte. Stenar vissnar inte. Stenar är permanenta, som minnen.
Som minnet av alla som du mördade, Wilhelm.
Tror du inte att jag vet det?
Om du bara inte var så bra.
Vissa spöken måste hålla sig dolda.
Titta bort.
Förlåt mig, mamma.
-Nej, snälla, nej. -Nej, nej, snälla, nej.
Hallå.
-Vad? -Eric såg en bil närma sig.
Det är dags.
Okej. Då går vi.
Nej.
Det är showtime!
Nej.
Nu.
-Vi måste gå. -Nej.
Det är ett bakhåll.
Jonah.
Din jävel!
Millie.
Gå.
Jag går upp.
Gå upp. Där borta. Gå.
Jag har honom!
Jonah.
Vi kommer upp.
Jag kommer att döda henne, om ni inte lägger ner vapnen.
-Jag sänker inte min pistol. -Hej, Jonah.
Sänk ditt jävla vapen.
Vi går annars dör hon.
Clara, det kommer att bli okej.
Okej? Ta mig. Du ville ha mig, ta mig.
-Jag kan skjuta. -Skjut inte.
-Harriet? -Jag har Joe. Ta honom.
-Skjut inte. -Jag kommer att döda henne.
Skjut inte.
-Jag kan skjuta. -Skjut inte.
Skjut honom.
-Nej! -Du ville ha mig, ta mig.
Ta honom!
-Gå tillbaka, för fan. -Jonah.
Jonah.
Skjut inte.
Skjut inte, för fan.
Lägg ner det...
-Rör dig inte, för fan. -Clara, jag är ledsen.
-Jag är så ledsen. -Undan. Släpp mig, för fan.
Vänta...
-Är någon mer här? -Nej.
Du sköt Roxy, för fan.
Är hon död?
Kanske.
Vad hände med dig?
Jag...
Jag vet inte.
Ställ dig upp.
Stå upp.
-Harriet. -Vad?
Jag vet var Hitler är. Jag kan ta dig till honom.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir