‫- אני רוצה מים. - סתום את הפה.‬
‫אתה יודע שהחיילים שלי ימצאו אותנו.‬
‫וכשהם ימצאו אותנו, אני אקבור אותך כאן במדבר.‬
‫אהפוך אותך לרוח רפאים!‬
‫פעם חשבתי שרוחות רפאים לא קיימות במציאות.‬
‫ואז שמעתי סיפור.‬
‫סיפור ישן.‬
‫הוא הולך ככה...‬
‫היה היה פעם איש‬
‫שסיפר סיפור על איש‬
‫שסיפר סיפור על...‬
‫בית.‬
‫גרמניה, 1942‬
‫רוצים לשמוע בדיחה?‬
‫איש זקן יושב על כיסא ומספר בדיחה.‬
‫זו בדיחה גרמנית.‬
‫קראת לי?‬
‫- מה אמרת? - לא אמרתי כלום.‬
‫חשבתי ששמעתי משהו.‬
‫סיפרתי בדיחה.‬
‫אף אחד לא רוצה לשמוע את הבדיחות שלך.‬
‫נכון?‬
‫יורד שלג.‬
‫מרלן הייתה האהובה עליי.‬
‫הייתי משתמשת במברשת שיער כמיקרופון ומעמידה פנים שאני מופיעה בקברט.‬
‫ואז אתם.‬
‫ואז אני.‬
‫ואז מצמידים את הקיר הרביעי‬
‫במעט דבק.‬
‫ואז אני מוסיף את הגג, בצורה כזו.‬
‫כל עוד הוא ישר, נוצרת אשליה.‬
‫מותק, הגיע הזמן.‬
‫- כמה, יקירתי? - שבע.‬
‫שבע.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫פעמיים אחת.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫יקירתי.‬
‫אהובי.‬
‫- תורך. - תורך.‬
‫אבא הגיע הביתה.‬
‫הוגו.‬
‫זה סתם חילזון מזוין.‬
‫הר הנסום. אני מתכבד להכיר אותך, אדוני.‬
‫שמי האופשטורמפיהרר הלדן.‬
‫זה אובר-שטורמפיהרר לונץ וזה אונטר-שטורמפיהרר גרימארק.‬
‫אנחנו מצטערים שהפרענו בלי להודיע מראש.‬
‫אבל אפשר להיכנס?‬
‫סליחה, אבל אני מתקשה לשמוע.‬
‫אולי פשוט תיכנסו, בחורים?‬
‫יש ריח של פרחים.‬
‫ריח של פרחים מעורר בי צורך לחרבן.‬
‫- שקט. - בואו.‬
‫בואו לשבת. יקירתי?‬
‫- מותק? - הגיעו בחורים לבקר אותנו.‬
‫אני באה.‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫הר הנסום. פראו הנסום. זו זכות להכיר את שניכם.‬
‫- מה אמרת, בן? - מה אמרת, יקירי?‬
‫- אמרתי, מה הוא אמר? - לא אמרתי כלום.‬
‫אמרתי שזו זכות להכיר אותך, אדוני.‬
‫תכננת היכלים וטירות למען הרייך שראויים לאלוהים בכבודו ובעצמו.‬
‫מי ייתן והם יתברכו בחיי נצח. וכך גם הפיהרר שלנו.‬
‫מתי עברתם לכאן, הר הנסום?‬
‫עברנו? בנינו את הבית בעצמנו.‬
‫הפחנו חיים בבית הזה. הולדנו אותו.‬
‫- לפני 30 שנה. - לפני 29 שנה.‬
‫עברו 30 שנה, הלגה.‬
‫שלושים-עשרים ותשע, שלושים-עשרים ותשע‬
‫הר הנסום, זה בירור לא נעים גם עבורך וגם עבור פראו הנסום.‬
‫ואני בטוח שמדובר באי הבנה כלשהי. אבל אני עדיין מחויב לשאול.‬
‫התקבל מידע בשירות המודיעין שלנו‬
‫ואני מוכרח לשאול במרב העדינות והכבוד,‬
‫האם יש מישהו נוסף שמסתתר בביתכם?‬
‫חכי, יקירתי. חכי.‬
‫אין לי ברירה. אנחנו לא יכולים לשקר.‬
‫אנחנו אכן מסתירים אחרים בבית הזה.‬
‫- הם שומעים אותנו עכשיו? - אני חושב שכן.‬
‫- בכמה מהם מדובר? - קשה לקבוע.‬
‫- מה קשה בזה? - הם באים והולכים.‬
‫איפה הם עכשיו?‬
‫בתוך הקירות.‬
‫מתחת לרצפה.‬
‫בתוך התקרה.‬
‫כמה זמן הם כבר פה?‬
‫- שלושים שנה. - עשרים ותשע.‬
‫אבל המלחמה התחילה רק לפני ארבע שנים.‬
‫איך המלחמה קשורה אליהם?‬
‫איך המלחמה לא קשורה ליהודים?‬
‫יהודים?‬
‫אין יהודים בבית הזה.‬
‫אז מי לכל הרוחות מסתתר בתוך הקירות,‬
‫מתחת לרצפה ובתוך התקרה?‬
‫רוחות רפאים, יקירי.‬
‫יש רוחות רפאים בבית הזה.‬
‫אנחנו שומעים אותן מדי לילה, לוחשות מנגינות מוזרות,‬
‫צוחקות מבדיחות מוזרות.‬
‫הר הנסום, אני ועמיתיי לא מתעסקים בהתגלויות.‬
‫אנחנו מתעסקים בציד יהודים.‬
‫ועל פי המידע שקיבלנו,‬
‫ייתכן שיהודים מסתתרים בבית הזה.‬
‫- מה הוא אמר, יקירי? - יהודים.‬
‫יהודים? פה? היינו צריכים מדביר.‬
‫בן, אם אתה חושב שאולי נכנסו לפה כמה יהודים...‬
‫- בהחלט... - תוציא אותם.‬
‫בכל הכבוד, אדוני, באנו לחקור האם‬
‫אירעה השתתפות פעילה יותר.‬
‫פראו אולגה הידנבראו‬
‫טענה שהלגה הנסום קנתה בשוק שלושה ברווזים שלמים.‬
‫הרבה עופות בשביל שני אנשים בלבד.‬
‫כן, כמובן. קוואק, קוואק, קוואק.‬
‫אני לא מרבה לצאת מהבית.‬
‫אבל כשאני יוצאת, אני קונה כמות גדולה ומקפיאה אותה במקרר.‬
‫טוב, יפריע לכם אם נעיף מבט בבית?‬
‫- תתכבדו. - תתכבדו.‬
‫תארח חברה להר הנסום המהולל ולפראו הנסום הנאה,‬
‫בסדר?‬
‫אתם יודעים,‬
‫למדתי אדריכלות.‬
‫באמת?‬
‫למדתי עליך בלימודי האדריכלות.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי להקשיב לליבך.‬
‫חרא.‬
‫- יש לכם נכדים? - מה אמרת?‬
‫- יש לכם נכדים? - לא, יקירי.‬
‫יש לכם ילדים?‬
‫היה לנו ילד פעם.‬
‫בניתי לו עריסה יפהפייה.‬
‫גילפתי אותה בעצמי.‬
‫גילפתי חיות קטנות בעץ.‬
‫אריות ודובים.‬
‫וכבשים.‬
‫זוכר, היינריך?‬
‫- כדי שהוגו יישן. - הוגו?‬
‫זה השם שלי.‬
‫- באמת? - באמת?‬
‫זה שם מקסים לילד מקסים.‬
‫תכננתי את העריסה כך שהיא תתנדנד בעדינות.‬
‫כדי שהוא ירגיש כאילו הוא עדיין ברחם.‬
‫אבל...‬
‫אבל הוא גדל.‬
‫כהרגלם של ילדים.‬
‫ולילה אחד, הוא טיפס למעלה, כהרגלם של ילדים.‬
‫והוא נפל לאחור‬
‫ונשברה לו המפרקת.‬
‫הלגה, הוא לא נפל.‬
‫העץ נשבר תחת המשקל שלו.‬
‫הוא לא היה עמיד מספיק.‬
‫זה היה פגם בתכנון.‬
‫בתכנון שלי.‬
‫העריסה שלו הפכה לארון הקבורה שלו.‬
‫מצאנו אותו בבוקר למחרת.‬
‫הוגו נראה שלו, הוגו.‬
‫העריסה התנדנדה, עדיין התנדנדה.‬
‫אני לא יודע אם הלגה ואני נועדנו להביא ילדים.‬
‫אני לא יודע אם היינו מסוגלים לטפל בהם.‬
‫צר לי מאוד.‬
‫זה אדיב מאוד מצידך.‬
‫אבל אין על מה להצטער.‬
‫הוא עדיין פה.‬
‫הוגו. זאת רוח הרפאים שלו.‬
‫רוח הרפאים שלו נמצאת ביניהן.‬
‫היינריך מספר בדיחות מצחיקות מאוד.‬
‫שמעתם את זה?‬
‫אני אוהב סווינג.‬
‫בוא.‬
‫יהודים!‬
‫תכבו את זה!‬
‫- שמעתם את זה? - שמענו מה?‬
‫אני בטח שומע דברים.‬
‫שמענו המון דברים בבית הזה, הוגו.‬
‫זה בית יוצא דופן.‬
‫ההורים שלי לא רצו שאהיה אדריכל.‬
‫הם חשבו שזו אומנות בטלנית.‬
‫ולשם ההגינות, לא הייתי אדם חדשני.‬
‫יכולתי רק להעתיק את מה שכבר קיים. לגזול מהמאסטרים.‬
‫אז כשהאס-אס התקשרו, התגייסתי.‬
‫אבל השתמשתי בכישלונותיי כאדריכל כדי למצוא דרך חדשה.‬
‫קריירה חדשה. אומנות חדשה.‬
‫אנשים חושבים שהמפתח לתפיסת יהודים הוא לחשוב כמו יהודי.‬
‫אבל לא.‬
‫המפתח הוא לחשוב כמו אדריכל.‬
‫לחשוב כפי שחושב אסם או בית ספר או בית מגורים.‬
‫"היכן אני, בית מגורים, יכול להסתיר את היהודי?"‬
‫מעניין.‬
‫בניתם בית יפהפה. מבחוץ, הוא גדול מאוד.‬
‫אבל מבפנים, יש תחושה שהוא קטן יותר.‬
‫קטן בהרבה.‬
‫באמת?‬
‫זה רק תעתוע של העין. פרספקטיבה מאולצת.‬
‫העין שלי לא מתעתעת.‬
‫האם העין שלך מתעתעת... בי?‬
‫ומה שהכי מוזר, הקיר הזה,‬
‫העץ הזה,‬
‫לא התיישן כמו השאר.‬
‫למעשה,‬
‫לתחושתי הוא בן כמה שנים בלבד.‬
‫- שיפצתם לאחרונה? - בגילי, בן?‬
‫היינריך בקושי מסוגל לשפץ את הדגם שלו בגלל דלקת הפרקים שלו.‬
‫זה לא הגיוני, אדוני.‬
‫הערכתי שאורך הקיר התומך הוא 15 מטרים. אבל כאן, אני מעריך שאורכו 12 מטרים בלבד.‬
‫כשרקדנו, מדדתי. כל צעד משתווה למטר אחד.‬
‫כל זה מפי אדריכל כושל.‬
‫מה אתם מסתירים?‬
‫מה נמצא מאחורי הקיר הזה?‬
‫שום דבר. רק רוחות רפאים.‬
‫רוחות רפאים שולטות בבית הזה. הן רודפות את הקירות האלה.‬
‫- היינריך... - זה בסדר, הלגה.‬
‫היית הגיבור שלי.‬
‫איך יכולת לבגוד ברייך בכך שהסתרת יהודים?‬
‫למה לי להסתיר יהודים?‬
‫האדריכל הראשי של הרייך.‬
‫אני בונה מגדלים וקברים, ארמונות ובתי סוהר‬
‫למען הפיהרר.‬
‫מבנים של מוות ששוכנים בהם רצח ומלחמות.‬
‫אולי ראית לשם מה השתמשו ביצירותיך ופעם אחת, רק פעם אחת, ייחלת לכך‬
‫שארון קבורה אחד שבנית יהפוך במקום זאת לעריסה.‬
‫בזקנתי, אתה מציע שליבי יבגוד בנאמנותו,‬
‫שמצפוני יתנודד כמו שבשבת.‬
‫שהקטבים שבתוכי יתהפכו בשנה ה-80 לחיי.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי להקשיב לליבך.‬
‫היינריך.‬
‫יהיה בסדר, הלגה.‬
‫הוגו הוא לא רוצח.‬
‫- ארנסט, מתיאס. - אין שום דבר מאחורי הקיר הזה.‬
‫- רק רוחות רפאים, רק הוגו. - ארנסט, מתיאס, בואו הנה.‬
‫בן, בבקשה. מה אתה עושה?‬
‫מה נמצא מאחורי הקיר הזה? תגידו לי מה נמצא מאחוריו או שאפתח באש.‬
‫אני נשבע, אין שום דבר.‬
‫הוא דובר אמת.‬
‫אני מצטער.‬
‫רוחות רפאים.‬
‫לא.‬
‫מהר, הלגה.‬
‫הלגה!‬
‫אימא הגיעה הביתה.‬
‫איש גרמני יושב על כיסא ומספר בדיחה.‬
‫היא מצחיקה.‬
‫ואז אתם.‬
‫ואז אני.‬
‫ואז לוקחים שתי אצבעות‬
‫ומדביקים למלכודת שבקיר. כך.‬
‫זה יפתיע אותם לגמרי.‬
‫- הינה. - כן.‬
‫זכור, זאב, אנחנו בונים את המלכודות האלה לא כי אנחנו רוצים לעשות זאת,‬
‫אלא כי אנחנו מוכרחים.‬
‫- בסדר, ילד שלי? - בסדר.‬
‫תשע, מספר המזל.‬
‫תורך, זאב.‬
‫- שבע. - שבע.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫בהצלחה בפעם הבאה, ילד שלי.‬
‫אבא הגיע הביתה.‬
‫הר הנסום, אני מתכבד להכיר אותך, אדוני.‬
‫אני האופשטורמפיהרר נאבור.‬
‫זה אובר-שטורמפיהרר קריץ וזה אונטר-שטורמפיהרר ריגרד.‬
‫אנחנו נכנסים.‬
‫תרצו לשתות תה?‬
‫איך אפשר לעזור לכם?‬
‫הר הנסום, האם אתה זוכר שנפגשת עם האופשטורמפיהרר הלדן,‬
‫עם אובר-שטורמפיהרר לונץ ועם אונטר-שטורמפיהרר גרימארק לפני שבוע?‬
‫- מי אלה? - הם משתייכים ליחידת ציידי היהודים שלנו.‬
‫ביום שני, ארבעה במאי, הם באו לכאן מביקור הבית האחרון שלהם.‬
‫אחר כך, הם היו אמורים להגיע לדירה בלייפציג.‬
‫אך הם לא הגיעו לשם.‬
‫ציידי היהודים שלנו מספקים חלונות זמן להגעתם.‬
‫מ-9:00 עד 15:00, מ-12:00 עד 18:00.‬
‫אנשים מתוסכלים כשמובטחת שעה מסוימת ולא מגיעים בשעה הנקובה.‬
‫הבחור שמסר את המידע בדירה בלייפציג,‬
‫הוא אמר שהם לא הגיעו כל היום.‬
‫והם לא חזרו למגורי החיילים.‬
‫אתם זוכרים שנפגשתם איתם?‬
‫- עם מי, בן? - עם יחידת ציידי היהודים.‬
‫אתם מחפשים יהודים מטונפים?‬
‫לא. אנחנו יחידת הנעדרים.‬
‫אנחנו מחפשים את היחידה שמחפשת יהודים מטונפים.‬
‫אבל כן. אנחנו גם הורגים יהודים.‬
‫כמה בחורים הגיעו.‬
‫- בחורים אדיבים מאוד. - ברנשים יפי תואר.‬
‫הם חיפשו במשך חצי שעה בערך ואז הם יצאו לדרכם.‬
‫אתה יודע באיזו שעה זה קרה?‬
‫- לדעתי, ב-16:00. - אני חושבת שב-16:30, יקירי.‬
‫כי התוכנית של פראו זינקנפלר ב-16:00 בדיוק נגמרה ברדיו.‬
‫- הייתי אומר, ב-16:00. - ב-16:30.‬
‫- ב-16:00. - ב-16:30.‬
‫ב-16:00, ב-16:30, ב-16:00, ב-16:30...‬
‫הר הנסום, פראו הנסום, יפריע לכם אם נעיף מבט בבית?‬
‫- תתכבדו. - תתכבדו.‬
‫הבית שלכם מוצא חן בעיניי.‬
‫- תודה. - גם בעינינו.‬
‫אני יכול לדמיין את עצמי גר פה.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מצטערים שבזבזנו לכם את הזמן. תודה שפתחתם בפנינו את ביתכם.‬
‫בשמחה. אני מקווה שתמצאו את הבחורים.‬
‫אובר-שטורמפיהרר קריץ, אונטר-שטורמפיהרר ריגרד, בואו נלך.‬
‫תודה, הר הנסום. סליחה שהטרדנו אתכם.‬
‫- מה לעזאזל? - חרא.‬
‫- הבית מוצא חן בעיניי. - מה לעזאזל?‬
‫ירית בהם!‬
‫- מה הבעיה שלך? - לא יכולנו לחזור בידיים ריקות.‬
‫הם היו מנשלים אותי ממעמדי, אותך מעבודתך, גרט,‬
‫והם היו עורפים לך את הראש, אנדרס.‬
‫אז נמציא סיפור שהזוג הזה אכן הסתיר כמה יהודים‬
‫ואכן הרג את שלושת קציני האס-אס הנעדרים שעלו עליהם.‬
‫כשהגענו, מצאנו את היהודים, רצחנו אותם,‬
‫רצחנו את אוהבי היהודים הסניליים וקברנו את כולם בחצר האחורית,‬
‫ובכך נקמנו את מותם של אחינו והשבנו את הסדר לעיירה.‬
‫ואז אני אוכל לשמור לעצמי את הבית, ואעבור אליו בעוד שבוע.‬
‫אתה תשמור על תפקידך, ואתה, אנדרס, תשמור על הראש שלך.‬
‫אבל הם לא הסתירו שום יהודים מזדיינים. והם לא הרגו את שלושת קציני האס-אס.‬
‫- אז מה? - אז מה?‬
‫- זה היינריך הנסום! - זה הבית של היינריך הנסום.‬
‫סיבה טובה עוד יותר. אתם מתארים לעצמכם כמה הוא שווה?‬
‫- תומס צודק. - מה?‬
‫הם נעדרים כבר שבוע.‬
‫קציני אס-אס לא נעדרים.‬
‫אם היינו חוזרים בידיים ריקות, הם היו הורגים אותנו.‬
‫אתה פסיכופת מזדיין!‬
‫תקבור את הגופות בחצר האחורית.‬
‫אני אתקין בריכה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, אני גאה להציג...‬
‫את הבית!‬
‫מצאתי אותך! תפסתי אותך! יהודי!‬
‫פרידריך, אל תרוץ. אני מפצירה בך.‬
‫בחייך. הוא סתם נהנה.‬
‫- שניכנס? - כן.‬
‫אני מתה על הבית החדש שלי!‬
‫שטנים!‬
‫הוא ענק כל כך!‬
‫- הברווז הזה מצוין, אהובתי. - יש לו טעם מוזר.‬
‫- פרידריך, אתה תאכל אותו. - איכס. אני לא רוצה ברווז!‬
‫אסור לך לבזבז אותו.‬
‫- ניתן לך רסק תפוחים במקומו. - תומס!‬
‫"ובחשכת היער, המלך והמלכה והנסיך הקטן שלהם‬
‫"מצאו את הטירה היפה מכול. היא הייתה עתיקה ומיוחדת‬
‫"וראויה לגיבורים כמוהם. ובטירתם, הם מצאו אושר גדול."‬
‫אמרתי לך שהיינו צריכים לעזוב‬
‫כשהייתה לנו הזדמנות.‬
‫ולאן היינו הולכים?‬
‫אנחנו במרחק של שלושה קילומטרים מהמוצב של האס-אס.‬
‫אתה לא חושב שהם היו מוצאים אותנו?‬
‫משפחה חדשה, אוכל חדש. ניקח רק את מה שנצטרך.‬
‫בסדר. הגיע הזמן, זאב.‬
‫בסדר.‬
‫אל תצרח, ילד. או שנהרוג את המשפחה המזדיינת שלך. מהר.‬
‫- מה הוא עושה פה? - הוא ראה את זאב.‬
‫- איך יכולת להיות כה חסר זהירות? - הוא לא אשם.‬
‫מה נעשה איתו?‬
‫אם נשאיר אותו פה, יהרגו את כולנו בגללו.‬
‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה. אנחנו לא עושים את זה.‬
‫יש לי דרך טובה יותר.‬
‫פרידריך.‬
‫פרידריך, איפה אתה?‬
‫תומס. תומס, איפה פרידריך?‬
‫מה זאת אומרת, איפה פרידריך?‬
‫הוא לא במיטה שלו.‬
‫הוא איתך?‬
‫- לא. - פרידריך.‬
‫פרידריך.‬
‫פרידריך, איפה אתה?‬
‫פרידריך!‬
‫איפה אתה?‬
‫- איפה אתה? - איפה אתה?‬
‫- פרידריך! - פרידריך!‬
‫אימא!‬
‫אבא!‬
‫הצילו!‬
‫- פרידריך? - פרידריך!‬
‫פרידריך, איפה אתה?‬
‫הם חטפו אותי.‬
‫- מי חטף אותך? - הזוג הנסום.‬
‫בגלל מה שעשית, אבא.‬
‫על מה הוא מדבר?‬
‫פרידריך! איפה אתה, לעזאזל?‬
‫פרידריך! מתוק שלי, איפה אתה?‬
‫תתקרבו!‬
‫- תתקרבו! - פרידריך!‬
‫תדבר לאימא!‬
‫- איפה אתה? - פרידריך!‬
‫תומס!‬
‫שבת שלום.‬
‫אני ממש מתגעגע לזוג הנסום.‬
‫אני חושבת שהם היו שמחים שהבית שלהם בידינו.‬
‫הייתי אומרת שיש לנו יומיים לפני שיתחילו לחפש‬
‫את קצין האס-אס ואת משפחתו.‬
‫אנחנו צריכים להכין את הבית. ליתר ביטחון.‬
‫אני אעשה את זה. הוא לימד אותי.‬
‫ככה.‬
‫גאוני.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫תן לי את החבל.‬
‫אנחנו חייבים לשכנע את המפקד שאנחנו משפחת ריגרד.‬
‫זכור, תן לי לדבר.‬
‫אם הוא ישאל אותך שאלה, תן לי לענות בשמך.‬
‫אם הוא יאמין לנו, הבית יישאר אצלנו.‬
‫בסדר.‬
‫אבא הגיע הביתה.‬
‫תודה שבאת. לא ידעתי למי להתקשר חוץ ממך.‬
‫את...‬
‫עשית את המעשה הנכון.‬
‫האופשטורמפיהרר ריינולד.‬
‫- אפשר להיכנס? - בוודאי.‬
‫הוא מתוק במיוחד.‬
‫גיליתי שהוא ניהל רומן.‬
‫ושהוא היה פחדן.‬
‫שהוא פחד שהרייך עומד להפסיד במלחמה נגד האמריקאים הארורים.‬
‫אז הוא עזב.‬
‫- לאן? - הוא לא אמר.‬
‫הוא אפילו לא נתן לילד נשיקת פרידה. נכון, פרידריך?‬
‫טוב, פראו ריגרד,‬
‫בהחלט נחפש את בעלך, הפחדן.‬
‫טוב שהתקשרת אלינו.‬
‫הייל היטלר.‬
‫תחזור לפה.‬
‫הבית הישן הזה רדוף רוחות.‬
‫אלווה אותך החוצה.‬
‫תהיה חזק, ילד.‬
‫שוב תודה שבאת.‬
‫אני איש טוב, פראו ריגרד.‬
‫אני בודד מאוד מאז שאשתי מתה משחפת.‬
‫- האופשטורמפיהרר ריינולד. - אני יודע שזה די פתאומי.‬
‫אבל ללא ספק, הר ריגרד לא ראוי לך.‬
‫וחשבתי לעצמי, כשישבתי פה,‬
‫שאולי נוכל לעזור זה לזה להפיג מעט את הבדידות בחיינו.‬
‫תחזור לפה.‬
‫- אבא שלי לא היה פחדן! - תפסיק!‬
‫חרא.‬
‫- יהודי! - לא.‬
‫חרא.‬
‫רבקה!‬
‫הגיע הזמן!‬
‫תבדוק מתחת למיטה.‬
‫פה, למעלה. הם בורחים!‬
‫לעזאזל!‬
‫זאב! לך, עכשיו!‬
‫בנית משהו יפהפה במו ידיך ובעזרת השכל שלך.‬
‫הוא היה מתגאה בך מאוד. עכשיו, לך. קח את הילדים ולך.‬
‫צאו מהדלת האחורית ותברחו לתוך היער הזה. לכו.‬
‫לכו.‬
‫זה נכון.‬
‫אני חושב שאנחנו רוחות רפאים.‬
‫אני חושב שזה סיפור רוחות.‬
‫חכה.‬
‫- אף אחד לא בא. - סתום את הפה.‬
‫האנשים שלי ימצאו אותנו.‬
‫- בוא. - קדימה.‬
‫כשהפכת אותנו לרוחות רפאים, לימדת אותנו איך להיות בלתי נראים.‬
‫זה מטורף!‬
‫מטורף!‬
‫זה מטורף!‬
‫מטורף!‬
‫היא ידעה?‬
‫חווה ידעה שתפסתם אותו?‬
‫בזכותה תפסנו אותו.‬
‫תודה, זאב.‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬