- ‫- הינה זה. - לפחות תני לי להביא לך את המקל שלך.‬
‫אל תיסחפי.‬
‫זה בדיוק מה שהרופאה הורתה.‬
‫אתה נועל את נעלי המחול שלך?‬
‫את יודעת שאני לא נועל נעליים בבית.‬
‫מתי רקדנו לאחרונה?‬
‫מזמן.‬
‫אני מופתע שהמכונית הישנה התניעה לך.‬
- ‫- את יודעת שהרישיון שלך פג תוקף. - באמת?‬
‫אם כך אצטרך להגיע למשרד הרישוי.‬
‫מה לגביך?‬
‫זה היה רק שיעור נהיגה קצר. ויש לו כישרון טבעי.‬
‫איירין מורה מעולה.‬
‫רק תחשוב, לא תצטרך להסיע אותי לכל מקום.‬
‫באמת התגעגעתי לחירות.‬
‫לאן לקחה אותך החירות שמצאת מחדש?‬
‫רק סביב העיירה. ומצאנו קצות חוט חדשים לגבי אבא של ג'וד.‬
‫נראה שהייתה לו היתקלות עם מקומי בשם ביל דנלאפ.‬
‫אתם ממש ווטסון והולמס, שניכם.‬
‫יש לי פרויקט בסדנה. אחזור אליו.‬
‫תודה על ארוחת הערב.‬
‫דביבונים ארורים.‬
‫פרנקלין‬
‫"פרנקלין היקר,‬
‫"תרשה לי לומר תחילה שאני מצטערת.‬
‫"זה לא נעשה כדי לפגוע בך.‬
‫"אלא שגמרתי לחכות."‬
‫תודה רבה, מר דנלאפ. אז נתראה.‬
‫טוב. ביי, ביי.‬
‫זה היה ביל הבן,‬
‫והוא אמר שאבא שלו גר בבית האבות‬
‫עד ליום מותו.‬
- ‫- אז שנדרה לא שיקרה לגבי זה. - לא.‬
‫והוא עדיין עובד בעיירה, והוא אמר שנוכל לקפוץ לבקר אותו.‬
‫מחר?‬
‫כן. מחר.‬
‫אתה חושב שתשרוד לילה אחד‬
‫בלי להסתבך בצרות?‬
‫אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫זאת התחלה טובה.‬
‫לא ראיתי שעלית. כבר סיימת בסדנה?‬
‫היה כיף גדול לרקוד איתך היום.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יכול להיות פה כרגע.‬
‫שיט.‬
‫היי.‬
‫יש לך מושג מה אתה עושה לנו?‬
‫הכאב שאתה גורם?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫היינו בסדר גמור לפני שבאת הנה.‬
‫אתה בטוח בזה?‬
‫שמי הלילה‬
‫חדרים פנויים‬
‫אנחנו צריכים חדר, יקירתי.‬
- ‫- ללילה, או לפי שעה? - ללילה. שני חדרים בבקשה.‬
‫שמונים וחמישה דולרים לחדר, בתוספת מס.‬
‫אלה הרבה מזומנים. אפשר לישון במסחרית.‬
‫הינה שלכן.‬
‫והינה עותק משלי,‬
‫למקרה חירום או מה שיהיה.‬
‫לא, תודה.‬
‫בואי נלך.‬
‫סקייליין מוטל‬
‫יש משהו טוב?‬
‫לא.‬
‫אבל תראי!‬
‫היו נעליים חינם בארון!‬
‫אל תנעלי אותן, טוני. הן דוחות.‬
‫אפשר לצאת ולעשות משהו כיפי?‬
‫לא.‬
‫ראיתי באינטרנט שיש הרבה מה לעשות באזור.‬
‫יש קניון עם יותר מ-30 מסעדות.‬
‫לא הלילה. בדרך חזרה נוכל לתייר.‬
‫תראי! "גודזילה"! אהבת את זה.‬
‫לא מתחשק לי.‬
‫אימא.‬
‫למה יש לניק נשקים במסחרית?‬
‫אני לא יודעת. אבל לכל האמריקנים יש נשקים.‬
‫ניק רוצה להיראות חשוב.‬
‫הוא אמר שהוא הכיר את אבא שלי.‬
‫אסור לו לדבר איתך על דברים כאלה.‬
‫את צודקת.‬
‫את צריכה לדבר.‬
‫טוני.‬
‫עלה בדעתך שיש סיבה שאני מסתירה ממך דברים?‬
‫שאני מגוננת עלייך מפני משהו?‬
‫שרציתי שיהיו לך חיים נורמליים לפני כל זה.‬
‫חיים נורמליים?‬
‫אני בת 15 ואימא שלי היא החברה היחידה שלי. אילו מין חיים אלה?‬
‫בחייך. מה עם אנה?‬
‫אנחנו לא חברות כבר שנים, מאז שהפסקת להרשות לה לבוא אליי.‬
‫זה קשור לנער בכנסייה?‬
‫למה את מתנהגת כאילו זה לא חשוב?‬
‫אני אמורה פשוט להישאר בבית? בלי חברים, בלי עבודה, בלי שום דבר?‬
‫צריך להיות משוגע בשביל לעשות את זה!‬
‫כמוני?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫למכונה האוטומטית. ואז כשאחזור נצפה ב"גודזילה".‬
‫בוטנים מצופים בדבש‬
‫סוכריות גומי‬
‫צ'יז‬
‫...פירמידות קדומות...‬
‫אנחנו וכדור הארץ לא לבד.‬
‫כן, הם קיימים. הם קיימים במקומות רבים.‬
- ‫- זה היקום. - כאילו, כוכבי לכת? בחלל החיצון כאילו?‬
- ‫- לגמרי! - ניק!‬
‫סטלה, הגעת.‬
- ‫- מה לעזאזל אתה עושה? - אני וג'ינה...‬
‫שמי נינה.‬
‫סליחה. אני ונינה מתוודעים זה לזה.‬
- ‫- היא אוהדת מטס. את מאמינה? - קדימה, מטס.‬
‫את, קומי.‬
- ‫- היי, תהיי נחמדה. - שתוק.‬
‫כמה?‬
‫מאתיים.‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שזו אהבה.‬
‫זה מצחיק אותך.‬
‫היא הרי לא תגיד שום דבר.‬
‫וגם אם כן, אף אחד לא יאמין לה.‬
- ‫- בחייך, סתם השתובבתי. - אתה לא יכול להשתובב.‬
‫כי כשאתה משתובב, אנשים מתים.‬
‫כמו אחיך.‬
‫מה למדת?‬
‫שום דבר.‬
‫הוא הדבר הראשון שאני חושב עליו כשאני קם בבוקר.‬
‫הפרצוף הראשון שאני רואה.‬
‫זה נקרא "שום דבר"?‬
‫את האחרונה שתטיפי למישהו, סטלה.‬
‫הבת שלך לא יודעת עלייך כלום.‬
‫הקורבנות שצברת על שמך.‬
‫אסור היה לי להביא אותך.‬
‫כן, טוב, למזלך הבאת.‬
‫כי אחרת היית רודפת פה אחרי הזנב הדפוק של עצמך.‬
‫אפי היה מתגאה מאוד מהילדה שלו, נכון?‬
‫לך תזדיין!‬
‫אימא.‬
- ‫- מה? - מה קרה?‬
‫בואי לחדר שלנו.‬
- ‫- ניק בצרות? - ניק תמיד בצרות.‬
‫קניתי לנו סוכריות גומי.‬
‫יש להן טעם של פלסטיק.‬
‫אז אני אוכל אותן.‬
‫את הולכת לאנשהו?‬
‫לא הרבה פתוח בשעה כזאת.‬
‫רק רציתי להסתכל סביב.‬
‫בחניון?‬
‫היא ממש כולאת אותך, מה?‬
‫מטורף לחשוב שהכול איפשהו שם למעלה.‬
‫מה שם?‬
‫אז, טוני.‬
‫מה את עושה בשביל כיף בקצה העולם?‬
‫כיף? היא לא מרשה לי לעשות כלום.‬
‫אימא שלך בבעיה.‬
‫את כבר לא ילדה קטנה.‬
‫ומה נורא בזה כל כך?‬
‫את כל מה שיש לה.‬
‫היא מפחדת לאבד אותך.‬
‫אז היא משקרת לי?‬
‫עד לפני יומיים‬
‫לא ידעתי בכלל שהדבר הזה קיים.‬
‫או אתה, או כל זה.‬
‫לא אומר שאני מסכים איתה בעניין.‬
‫לפחות אתה נחמד אליי.‬
‫אנחנו מעטים. עלינו לגבות אלה את אלה.‬
‫אפשר לקבל סיגריה?‬
‫אל תגזימי.‬
‫איירין?‬
‫ג'וד?‬
‫היי.‬
‫הכנתי לך תה.‬
‫תודה.‬
‫תהיתי, אולי נוכל לנסוע לפגוש את מר דנלאפ היום.‬
‫אני מצטערת מאוד, ג'וד. אני לא בנויה לזה היום.‬
‫אבל כדאי שאתה תיסע.‬
‫יש מספר של חברת המוניות על המקרר, אם אתה זקוק לו.‬
‫טוב.‬
‫היי...‬
‫מה קרה אמש?‬
‫לא שווה לדבר על זה.‬
‫ככה זה לפעמים בנישואים. יש עליות ומורדות.‬
‫בטח קשה לו מאוד.‬
‫מצבך טוב כל כך. את הולכת ונוהגת.‬
‫כן.‬
‫אני חושב שהוא רגיל לזה שאת זקוקה לו כל הזמן.‬
‫טוב, אני זקוקה לו.‬
‫תמיד אזדקק לו.‬
‫וגם הוא זקוק לי.‬
‫לוסי, לכי משם! קדימה!‬
‫החוצה.‬
‫סליחה. היא דאגנית.‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שהספה הייתה בסדר.‬
‫כן.‬
‫פשוט תבהה בי? אתה כמו הכלבה.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫שלום, מר יורק.‬
‫אתה רוצה ארוחת בוקר?‬
‫לא. תודה, אני בסדר.‬
‫אתה בטוח? הכנתי קרואסונים.‬
‫תודה.‬
‫תודה, מותק.‬
- ‫- בלי אירוחים נוספים, טוב? - כן, אין בעיה.‬
- ‫- אתה לא תאמין לזה. - ראיתי כדורי כדורת בעבר, ביירון.‬
‫אלוהים אדירים, מה הדבר הזה?‬
‫המטפל שלכם קבר את זה באדמה מאחורי הבית שלכם.‬
‫אבל צריך להיזהר לא לגעת בזה. זה...‬
- ‫- תסמוך עליי, לא כיף. - אל תנופף בדבר הזה.‬
‫תסלק את זה.‬
‫רעיון טוב.‬
- ‫- אני צריך לזוז. - עכשיו?‬
‫כן.‬
‫אתה לא רוצה להחזיר את זה בחזרה, ולהפעיל את זה מחדש?‬
‫יש דברים שעליי לעשות.‬
- ‫- חשובים יותר מזה? - כן.‬
‫אכפת לך אם אני אנסה?‬
‫תעשה חיים משוגעים.‬
‫היי, פרופסור סנדהו? כאן דניס.‬
‫יופי, חזרת.‬
‫בדיוק בזמן. התחלתי לחלוט בעצמי קמבוצ'ה.‬
‫הנוזל הדביק הוא סקובי.‬
‫זו מושבת בקטריות, וזה ממש בריא.‬
‫הרגע נשרתי מהלימודים.‬
‫מה עשית?‬
‫כן, סיימתי לשוחח עם היועצת שלי. אמרתי לה שאני לא חוזרת.‬
‫זה מטורף!‬
‫כלומר...‬
- ‫- את בטוחה? מה תעשי? - אני לא יודעת.‬
‫אולי זה בדיוק מה שאני צריכה.‬
- ‫- אולי אפילו אחזור לגור פה. - בפארנסוורת'?‬
‫מה לגבי החיים שבנית?‬
‫אלה לא החיים שרציתי.‬
‫את חושבת שכולם חיים את החיים שהם רוצים?‬
‫זה די מעליב בעיניי.‬
‫לא לכולם פה יש אותם יתרונות כמו שלך יש.‬
- ‫- יתרונות? - את מבינה את הכוונה שלי.‬
‫למשל, שרה ראש.‬
‫היא ניסתה להתקבל ללימודי עסקים, והיא לא התקבלה.‬
‫כי שרה לא השתתפה בשיעורים ושנאה לקרוא.‬
‫היא נשרה ממודל האו"ם, כי היא סירבה להיות בלגיה.‬
‫אולי היו אצלה דברים שהפכו אותה לפחות מושכת ממך.‬
‫וואו.‬
‫לא התקבלתי כנדבה, קייטי. קרעתי את התחת.‬
‫אבל אני מניחה שתמיד יהיו בחיי אנשים,‬
‫כאלה שחשבתי שהם חברים שלי, שיתהו אם הרווחתי את זה בכלל.‬
‫תסלחי לי. סבא.‬
‫היי, כאן ג'וד. המטפל של הסבים שלך.‬
‫כן, אני יודעת מי אתה. מה קורה?‬
‫את עסוקה כרגע?‬
‫לא.‬
‫זה מדהים.‬
‫אני מרגישה שירד לי נטל כבד מהכתפיים,‬
‫וזה לא רק שכר הלימוד.‬
- ‫- רגע. גובים ממך כסף? - כן.‬
‫אבל רק כמה מאות אלפי דולרים, אז...‬
‫אני שמח בשמחתך. לא קל לעזוב.‬
‫כנראה.‬
‫אבל זה היום הראשון של משהו חדש. טוב יותר.‬
‫מקובל עלייך לבלות אותו איתי?‬
‫שלום לך. אתה ג'וד?‬
‫כן, אדוני. מר דנלאפ?‬
‫רק ביל, בבקשה. ו...‬
- ‫- דניס. - נעים להכיר אותך. תיכנסו.‬
‫ב' דנלאפ‬
‫סליחה על הבלגן. היו לי כמה מטענים קטנים שחיכו למשלוח.‬
‫שקלתי לשכור מזכירה, אבל אני לא יכול להצדיק את ההוצאה.‬
‫אז נאמר לי שיש לך משהו שהיה שייך לביל האב?‬
‫אין מצב.‬
‫זה קמע המזל של אבא שלי. חשבתי שהוא אבד.‬
‫מישהי מבית האבות החזיקה בו.‬
‫חשבתי שלעולם לא אראה אותו שוב. אני מניח שהוא בר מזל בכל זאת. תודה.‬
‫מה זה?‬
‫נושא של דיונים רבים בבית משפחת דנלאפ לאורך השנים.‬
‫נכון שזה נראה מוזר?‬
‫קיוויתי שתוכל לספר לנו איפה אביך השיג את זה.‬
‫העניין הוא שאבי אולי נהג במשאית למרחקים ארוכים,‬
‫אבל הוא גם היה קשקשן למרחקים ארוכים יותר.‬
‫וזאת הייתה המעשייה הקבועה שלו.‬
‫נשמח מאוד לשמוע אותה.‬
‫הסיפור היה שהוא אסף טרמפיסט בעיירה.‬
‫הוא אמר שהבחור היה טיפה מפוקפק.‬
‫כאילו היה במנוסה או משהו.‬
‫כצפוי, כמה שעות מתחילת הנסיעה,‬
‫אבא שלי קלט שמישהו עקב אחריהם במסחרית.‬
‫אבל אבי הכיר את כל הדרכים הצדדיות...‬
- ‫- אז הם חמקו, נכון? - כן, כמובן. אבל...‬
‫פה הסיפור נהיה מופרך טיפה.‬
‫אבא אמר שאחרי שהם נפטרו מהמסחרית,‬
‫הטרמפיסט הושיט יד לתא הכפפות שלו,‬
‫שלף את סכין הציד של אבי.‬
‫הוא חשב שהוא ידקור אותו או משהו.‬
‫אבל במקום זה, הוא עקר את הדבר הזה מהקרסול שלו.‬
‫דפק אותו על לוח המחוונים כמה פעמים, נתן לו את זה כמזכרת.‬
‫איפה ישנת?‬
‫זה כל מה שיש לך לומר?‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫חוץ מזה שאני מצטערת.‬
‫טעיתי.‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫טעות?‬
‫להשאיר את החלב בחוץ זו טעות.‬
‫לפספס כפתור בחולצה זו טעות. זה היה...‬
‫עמדנו פה.‬
‫ניקינו אחרי מועדון הברידג' שלך.‬
‫אמרתי לך שמרסי דלטמור שוב רימתה. שאלתי אם תתעמתי איתה פעם.‬
‫בבקשה, פרנקלין.‬
‫אמרת, "מיותר כי היא לא מנצחת". ואז הטלפון צלצל.‬
‫שיחת הטלפון ששום הורה לא צריך לקבל.‬
‫וחישלתי את עצמי למענך.‬
‫נתתי לך להתאבל כמו שרצית, כמו שהיית צריכה.‬
‫ותמיד האמנתי שזה המעשה הנכון.‬
‫אבל את התכוונת...‬
‫התכוונת להשאיר אותי פה...‬
‫לגמרי לבד...‬
‫לעבור את זה מההתחלה.‬
‫הייתי אנוכית.‬
‫אני באמת אנוכית.‬
‫אתה לא.‬
‫ישבת בדיוק פה‬
‫והבטחת לי עוד 30 שנים.‬
- ‫- ואז... מה? - פרנקלין.‬
‫לא יכולתי להבטיח לך 30 ימים, לא כל שכן שנים.‬
‫מה רצית?‬
‫אני רק רוצה להיות סיבה...‬
‫מספקת שתישארי.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫כן! על זה אני מדבר...‬
‫מה? לא. נו כבר.‬
‫כן.‬
- ‫- היי! - היי.‬
- ‫- יומן סיורים, המפקד, מוכן לאישורך. - בסדר.‬
‫דינה שברה אותי לבסוף. אני חושב שנקנה ג'קוזי.‬
- ‫- כן? - כן.‬
‫היא חושבת שזה יעזור לסיאטיקה שלי. זה פוגע בארנק.‬
‫היי, גיבי, מה המעצר הזה? מי זה ג'וד?‬
‫נובטני עבדה אמש בדלפק. סתם ילד שיכור.‬
- ‫- הוא חמק ממעצר? - כנראה היה בלבול.‬
‫התגלה שהילד הוא המטפל של הזוג יורק. גברת יורק באה להסדיר הכול.‬
‫מטפל, מה?‬
‫תודה, גיבי.‬
‫ביירון, אתה פה בפנים?‬
‫היי. איך הייתה המשמרת שלך?‬
‫רק צעקן אחד.‬
‫אתה מחפש משהו?‬
‫כן. ראית את כבלי ההתנעה?‬
‫פרנקלין צריך לשאול אותם.‬
‫לא. אלוהים, פרנקלין המסכן. הוא נראה ממש אומלל.‬
‫כן, הוא יהיה בסדר.‬
‫היי. אני ממש גאה בך.‬
‫מצאת חבר חדש. גם אם הוא השכן הזקן הנרגן.‬
‫צריך להתחיל איפשהו, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני רואה אותם. הם ליד המאוורר המרובע.‬
‫תראי אותך, עיני נץ.‬
‫תבלה.‬
‫כן. תודה, ג'ין!‬
‫פרנק!‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫טומי, אנחנו נימאס זה על זה אם נמשיך ככה.‬
‫כן. גברת יורק, המטפל שלכם פה?‬
‫לא. למה?‬
‫אני לא רוצה להבהיל אותך. תעיפי מבט.‬
‫יש שם דברים חמורים למדי. תקריות אלימות, אשפוזים פסיכיאטריים.‬
‫אז הייתי רוצה לקחת אותו למעצר עד שזה יוסדר.‬
‫מעצר? זו בוודאי טעות.‬
‫גברת יורק, הוא לא בריא.‬
‫והוא השתמש בתואנת שווא כדי לחדור לחייכם.‬
‫זה... בשבילי זה מספיק.‬
‫מתי את מצפה שהוא ישוב?‬
‫אני לא מצפה.‬
- ‫- כבר פיטרתי אותו. - פיטרת אותו?‬
‫נכון. הוא היה שיכור והוא נעצר.‬
‫איך יכולתי להחזיר אותו אחרי זה?‬
‫כן. הוא אמר לאן הוא הולך?‬
‫הוא היה להוט מאוד לעזוב את פארנסוורת', זה ברור לי.‬
‫אני בטוח.‬
‫טוב. תשמרי על התיקייה הזאת.‬
‫אם הוא ינסה ליצור איתך קשר בכל דרך, אני רוצה שתתקשרי אליי.‬
- ‫- טוב? - טוב.‬
‫תסמכי עליי, קשה להיפטר מהאנשים האלה יותר מכפי שאת חושבת.‬
‫תודה.‬
- ‫- מה מצחיק כל כך? - סתם החלפנו סיפורים.‬
‫הסלט הזה נראה מעניין.‬
‫אני בוחר במאכלים חמים במקומות כאלה.‬
‫מה הוא סיפר לך?‬
‫תירגעי.‬
‫אני רגועה.‬
‫ראית את הווריד שפועם במצח של אימא שלך?‬
‫זה מעיד על יתר לחץ דם.‬
‫כדאי שתבדקי את לחץ הדם שלך.‬
‫מספיק.‬
‫היא לא תמיד הייתה כזו.‬
‫את יודעת.‬
‫היא הייתה קצת יותר מבוגרת ממך כשנפגשנו לראשונה.‬
- ‫- זאת הייתה ההשכלה שלה. - לא.‬
‫השכלה?‬
- ‫- היית שם? - בטח. רבים מאיתנו היו.‬
‫ראיתי את זה אישית. לאימא שלך היה פן פראי.‬
‫אני רצינית, ניק. אל תעשה את זה.‬
‫אילו מין דברים היא עשתה?‬
‫אם זיכרוני אינו מטעני, ממש שום דבר מכובד.‬
‫זכורה לי פעם אחת שהיא וכיילב...‬
‫מספיק!‬
‫פשוט הייתי ילדה צעירה וטיפשה.‬
‫זו לא סיבה להתגאות.‬
‫אתה יודע, חלק מאיתנו התבגר לפני שמישהו נפגע.‬
‫לא הייתי אומר שלא פגעת באף אחד, סטלה. מה לגבי כיילב?‬
‫מי זה בכלל כיילב?‬
‫היא מעולם לא סיפרה לך על כיילב?‬
‫זה מדהים אותי.‬
‫כי שניהם היו ממש קרובים.‬
‫אני רואה את זה, באור הזה.‬
‫אלה העיניים.‬
‫הדמיון...‬
‫פאק!‬
‫קומי, טוני.‬
‫בואי. הולכים!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
- ‫- זה מטורף! - תשמרי על הפה שלך!‬
‫את צוחקת.‬
‫בואי. צריך למהר.‬
‫מה קורה? את מפחידה אותי!‬
‫אי אפשר פשוט לעזוב את ניק.‬
‫כן, אפשר. בואי!‬
‫לא, לא, לא.‬
‫שלא תחשבי על זה! חכי!‬
‫בבקשה!‬
‫סטלה, בחייך! אל תעשי לי את זה!‬
‫סטלה!‬
‫דלק ושטיפה‬
‫איפה הייתם כל היום?‬
‫בחרת להעסיק את האדם הכי מוזר כמטפל, סבתא.‬
‫גילינו לאן הוא נסע.‬
‫תראי. זה יומן השליחויות של ביל האב.‬
‫החמישה ביוני 2005. באותו יום הוא שוחרר מהכלא.‬
‫אנפילד, מישיגן?‬
‫זו נסיעה בת שמונה שעות. אם נצא הערב נגיע עד הבוקר.‬
‫דניס אמרה שהיא תבוא.‬
- ‫- באמת? - כן. למה לא? מתחשק לי מסע דרכים.‬
‫מסע דרכים לאן?‬
‫מישיגן. נראה שאבא שלי נסע לשם אחרי פארנסוורת'.‬
‫מצאת עוד תמונת מעצר?‬
‫בחייך, סבא, ניסע כולנו יחד. בואו נלון לילה בחוף.‬
- ‫- יכול להיות כיף. - לא, תודה.‬
‫זה נראה מרוחק. כמו מקום טוב להוריד פרופיל.‬
‫אני בטוח שהוא שם.‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫בוא איתי.‬
‫אתם בסדר?‬
‫אל תדאגי לנו, ילדונת.‬
‫זה קשור לג'וד?‬
‫למה הכול חייב לסוב סביבו?‬
‫לא ולא, זה...‬
‫לא הכול באשמתו. הוא סתם ילד טמבל.‬
‫זה ביני לבין סבתא שלך.‬
‫אתם תפתרו את זה.‬
‫אפשר היה לחשוב שאחרי כל הזמן הזה הייתי לומד‬
‫מה גורם למערכות יחסים לעבוד, נכון?‬
‫אגיד לסבתא שהיא לא צריכה לצאת למסע.‬
‫לא. אף אחד לא יניא את סבתא שלך מלעשות מה שהיא רוצה.‬
‫זה המעט שלמדתי.‬
‫טוב, אשאר פה. אנחנו יכולים לבלות יחד.‬
‫זה חמוד, אבל אני יודע שאת רוצה לנסוע.‬
‫את נרגשת מזה. ומישהו צריך להשגיח על סבתא שלך.‬
‫להרחיק אותה מהמיניבר.‬
‫את לא מאמינה לזה.‬
‫נכון?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫עליי להאמין?‬
‫זה לא אמיתי. אלה האנשים שסיפרתי לך עליהם.‬
‫זוכרת את מתקן העיקוב?‬
‫הוא לא שרשרת.‬
‫עקרתי אותו מהרגל שלי.‬
‫הם יעשו הכול.‬
‫את חייבת להאמין לי.‬
‫וילונות שמימיים ניוארק, ג'רזי‬
‫את לא בטוחה לאן לנסוע?‬
‫חבל שנטשנו את הנווט שלנו.‬
‫מזל שאני יודעת להפעיל את ציוד המעקב.‬
‫מה?‬
‫הסתכלתי איך ניק עשה את זה.‬
- ‫- אוכל לעשות את זה בעיניים עצומות. - אז לכי על זה!‬
‫קודם תגידי לי מהי "החבילה".‬
‫או שניסע לאסוף את ניק?‬
‫היא לא "מה".‬
‫אלא "מי".‬
‫"החבילה"...‬
‫היא אדם.‬
‫אחד מאיתנו.‬
‫הוא עבר על הכללים ומתפקידנו למצוא אותו.‬
‫ואם לא נמצא, אנשים רבים יהיו בסכנה חמורה.‬
‫לכן אסור לקחת סיכון עם "ניק הכיפי".‬
‫רואה? למה לא יכולת פשוט להגיד לי את זה?‬
‫יכולנו להימנע מזה.‬
‫לא הייתי בטוחה שתביני.‬
‫פחדתי.‬
‫זה חורג בהרבה מהכנסייה?‬
‫את מסוגלת להפעיל את זה או לא?‬
‫אל תשכחי את קופסת הכדורים שלך.‬
‫לא איעדר לזמן רב כל כך.‬
‫למה את צריכה לנסוע בכלל?‬
‫הלילה שבו כתבתי לך את המכתב, פרנקלין, היה הלילה שבו מצאתי את ג'וד.‬
‫בטח יש לזה משמעות.‬
‫יש לזה?‬
‫הבטתי בכוכב הלכת הזה 20 שנים בשאלה למה.‬
‫ואז באותו לילה...‬
‫שהייתי מוכנה להפסיק לשאול,‬
‫הוא ענה לי.‬
‫את תמיד מחפשת תשובה לתעלומה הגדולה של החיים.‬
‫אני מצאתי את שלי.‬
‫פה, בבית הזה, איתך.‬
‫אני מקווה שתמצאי את מה שאת מחפשת. באמת.‬
‫בין אם תמצאי ובין אם לא, אחכה לך פה.‬
‫אוי לא, אתפוס אותך.‬
‫זהירות, דניס. סבא פרנק עבד קשה על הציפור.‬
- ‫- תהיי עדינה. - דבק פלסטי יתקן את זה בלי בעיה.‬
‫סבא פרנק, בוא אחריי!‬
‫זימנו אותי.‬
‫לילדים יש הרבה אנרגייה, מה?‬
‫חבל שאנחנו לא יכולים לשאוב ממנה, היא תועיל לי כרגע.‬
‫אתה יודע שאני תמיד פה אם תרצה לדבר.‬
‫אני יודע.‬
‫אני לא צריכה אפילו לומר דבר. רק אקשיב.‬
‫מתי אי פעם נמנעת מהבעת דעה, אימא?‬
‫בשלהי סתיו 1984, אבל אני חושבת שאולי הייתה לי דלקת גרון.‬
‫תתקיים ביקורת בעבודה והיא תהיה לא טובה.‬
‫זו רק עבודה.‬
‫זה לא רק זה.‬
‫אני ממש מתאמץ שהכול יסתדר.‬
‫לזלי כל הזמן אומרת שעלינו להיות אסירי תודה על מה שיש לנו,‬
‫והיא צודקת, אבל אני...‬
‫אני לא יודע איך לגרום לעצמי להרגיש ככה.‬
‫נמאס לי מאוד שאני מאכזב את כולם.‬
‫אתה לא מאכזב אף אחד.‬
‫המון אנשים אוהבים אותך.‬
‫דניס מעריצה אותך.‬
‫את חושבת?‬
‫אני יודעת.‬
‫דיברת עם ד"ר אוונס?‬
‫הוא רוצה לשנות לי שוב את מינון התרופות.‬
‫זה...‬
‫אולי זה יהיה טוב, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני לא רוצה להדאיג אותך. אני אהיה בסדר. רק הייתי צריך לפרוק.‬
‫אני בסדר.‬
‫באמת.‬
‫הכול טוב, סבתא?‬
‫כן, מותק, אני בסדר.‬
‫טוב.‬
‫הלו?‬
‫שלום. אני מתקשר אל פרנקלין יורק.‬
‫אם מדובר במועדון הריבה של החודש,‬
‫אמרתי לכם להפסיק להתקשר.‬
‫מר יורק, זה בנוגע למטבעות.‬
‫הדובלון. הנדירים מאוד.‬
‫איך השגת את המספר הזה?‬
‫אתה התקשרת אליי. אתה לא זוכר? שוחחנו בטלפון.‬
‫לא. מי זה?‬
‫אני מעוניין מאוד במטבעות. תגיד לי, איך השגת אותם?‬
‫תראה, הם לא שלי, טוב?‬
‫באמת? אז של מי הם?‬
‫היי, אל תתקשר לכאן שוב!‬
‫פרנק!‬
‫הגיע הזמן. בוא נלך.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אתה תתרגל לאדים. בוא, אראה לך.‬
‫אז זה הלב. כן? הוא מפעיל הכול.‬
‫אם מוציאים אותו... הטעינה נפרקת. הבחור שלכם ידע בדיוק מה הוא עושה.‬
‫הוא רצה לוודא שלא נוכל להשתמש בזה שוב לעולם.‬
- ‫- נו, זה עובד או לא? - טוב.‬
‫חשבתי שניתן לזה מכת חשמל הכי חזקה שאפשר.‬
‫כל מה שצריך לעשות זה לסגור את המעגל.‬
‫כאן. ואז פשוט... מתניעים את זה מחדש.‬
‫תאורטית. אבל חשבתי לשמור את זה לך, חבר.‬
‫זה יעבוד.‬
‫שיהיה.‬
‫רואה? אמרתי לך!‬
‫היי, חמודה, על מה את נובחת?‬
‫מה פירוש הצליל הזה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה קורה?‬
‫את בסדר?‬
‫אני חושבת שהגענו.‬
‫פרנק.‬
‫אתה בסדר?‬
‫עשינו את זה!‬
‫עשינו את זה, לעזאזל!‬
‫בוא!‬
‫אלוהים!‬
‫אז כמה פעמים עשית את זה?‬
‫זאת תהיה הפעם ה-857.‬
‫זה מספר די מדויק.‬
‫טוב, כל הגוף שלך עומד להתפרק‬
‫לטריליון חלקיקים, ולהתחבר מחדש בצד השני של היקום.‬
‫זו חוויה בלתי נשכחת. אני מנהל מעקב.‬
‫כן.‬
- ‫- תעמוד שם. - טוב.‬
‫שיט, אני די נלחץ.‬
‫כראוי.‬
- ‫- למה זה נועד? - תסמוך עליי.‬
‫זה קורה בדרך כלל?‬
‫התחלנו.‬
‫זהו זה? חשבתי שזה...‬
‫אלוהים!‬
‫זה יפה כל כך.‬
‫נכון מאוד.‬
‫כבר יצאת לשם?‬
‫לא.‬
‫לא, תמיד פחדתי מדי.‬
‫אני כבר לא מפחד.‬
תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬