- Asta e... - Măcar lasă-mă să-ți iau bastonul.
Nu te lăsa dusă de val.
Așa a prescris medicul.
Ți-ai pus pantofii de dans?
Știi că nu port pantofi în casă.
Când am dansat ultima oară?
A trecut ceva timp.
Sunt surprins că mașina aia veche a pornit.
- Știi, ți-a expirat permisul. - Da?
Cred că va trebui să merg la Direcția de Permise.
Dar tu?
A fost doar o lecție de condus. Și are un talent înnăscut.
Irene e o profesoară excelentă.
Nu va trebui să mă conduci peste tot acum.
Chiar mi-a fost dor de libertate.
Unde te-a dus libertatea nou găsită?
Prin oraș. Avem niște piste noi legate de tatăl lui Jude.
Se pare că a avut o răfuială cu un localnic numit Bill Dunlap.
Ei bine, voi doi sunteți ca Holmes și Watson.
Am un proiect în atelier. O să mă întorc la el.
Mulțumesc pentru cină.
Ratoni afurisiți!
„Dragă Franklin,
„Vreau să-ți spun mai întâi că-mi pare rău.
„Nu fac asta ca să te rănesc.
„Doar că am terminat de așteptat.”
Mulțumesc foarte mult, dle Dunlap. Ne vedem atunci.
Bine. La revedere.
Era Bill Jr.
și a spus că tatăl lui a trăit în azilul de bătrâni
până în ziua în care a murit.
- Chandra nu mințea în legătură cu asta. - Nu.
Încă lucrează în oraș și a spus că putem merge să-l vedem.
Mâine?
Da. Mâine.
Crezi că poți trece de noaptea asta
fără să intri în belele?
Voi face tot posibilul.
Ei bine, e un început bun.
Nu te-am văzut urcând. Ai terminat deja în atelier?
A fost atât de distractiv să dansez cu tine azi!
Ce s-a întâmplat?
Nu pot fi aici acum.
La naiba.
Hei.
Ai idee ce ne faci?
Durerea pe care o provoci?
Despre ce vorbești?
Eram bine înainte să vii tu aici.
Ești sigur?
CERUL NOPȚII
CAMERE LIBERE
Avem nevoie de o cameră.
- Pentru o noapte sau cu ora? - Noaptea asta. Două camere, vă rog.
85 dolari camera, plus TVA.
Sunt mulți bani. Am putea dormi în dubiță.
Uite-o pe a ta.
Și aici e o copie de la a mea,
pentru urgențe sau orice altceva.
Nu, mersi.
Să mergem.
Ceva bun?
Nu.
Dar uite!
Erau papuci gratis în dulap!
Nu purta ăia, Toni. Sunt scârboși.
Putem ieși și să facem ceva distractiv?
Nu.
Am văzut pe internet că sunt multe de făcut pe aici.
E un mall cu peste treizeci de restaurante.
Nu în seara asta. La întoarcere, putem vizita.
Uite! Godzilla! Îți place asta.
Nu am chef.
Mamă.
De ce are Nick arme în dubă?
Nu știu. Dar toți americanii au arme.
Nick vrea să pară important.
A spus că îl cunoștea pe tata.
Nu ar trebui să vorbească cu tine despre lucruri de genul asta.
Ai dreptate.
Tu ar trebui să vorbești.
Toni.
Te-ai gândit vreodată că există un motiv pentru care nu-ți spun lucruri?
Că te protejez de ceva?
Am vrut să ai o viață normală înainte de toate astea.
O viață normală?
Am 15 ani, iar mama e singura prietenă. Ce fel de viață e asta?
Haide. Dar Ana?
Nu mai suntem prietene de ani de zile, de când nu i-ai mai permis să vină.
E vorba de băiatul de la capelă?
De ce te porți ca și cum nu ar fi important?
Ar trebui să stau acasă? Fără prieteni, fără slujbă, nimic?
Ar trebui să fii nebună ca să faci asta!
Ca mine?
Unde te duci?
La automat. Și când mă întorc, ne vom uita la Godzilla.
ARAHIDE PRĂJITE ÎN MIERE
... piramide antice...
Nu suntem doar noi și Pământul.
Da, există. Ei există în multe locuri.
- E universul. - O planetă? Adică, spațiul cosmic?
- Absolut. - Nick!
Stella, ai ajuns.
- Ce faci? - Eu și Gina...
Sunt Nina.
Îmi pare rău. Începeam să ne cunoaștem mai bine.
- E fan Mets. - Hai, Mets.
Tu. Ridică-te!
- Hei, fii drăguță. - Taci!
Cât costă?
Două sute.
Mersi.
Am crezut că era dragoste.
Ți se pare amuzant.
Nu va spune nimic.
Chiar dacă ar face-o, nimeni nu ar crede-o.
- Mă jucam. - Nu te poți juca.
Pentru că atunci când te joci, oamenii mor.
Ca fratele tău.
Ce ai învățat?
Nimic.
La el mă gândesc când mă trezesc.
Prima față pe care o văd.
Asta e nimic?
Ești ultima persoană care ar trebui să țină prelegeri, Stella.
Fiica ta nu știe nimic despre tine.
Câte victime ai făcut.
N-ar fi trebuit să te iau.
Ai noroc că ai făcut-o.
Te-ai rătăci fără mine.
Epi ar fi foarte mândru de fetița lui, nu-i așa?
Să te ia naiba!
Mamă.
- Ce? - Ce s-a întâmplat?
Vino în camera noastră.
- Nick are probleme? - Nick are mereu probleme.
Am luat niște Red Vines.
Au gust de plastic.
Ei bine, atunci le mănânc eu.
Te duci undeva?
Nu prea mai e nimic deschis la ora asta.
Am vrut doar să mă uit în jur.
Într-o parcare?
Chiar te ține închisă.
E o nebunie să crezi că totul e acolo sus.
Ce anume?
Deci, Toni.
Ce faci ca să te distrezi acolo de unde vii tu?
Să mă distrez? Nu mă lasă să fac nimic.
Mama ta e într-o situație dificilă.
Nu mai ești un copil.
Ce e așa de rău în asta?
Ești tot ce are.
Îi e frică să te piardă.
Și deci mă minte?
Până acum două zile,
nici măcar nu știam că lucrul ăla există.
Sau tu, sau lucrurile astea.
Nu sunt de acord cu ea în privința asta.
Măcar ești drăguț cu mine.
Suntem puțini, trebuie să ne sprijinim unul pe celălalt.
Îmi dai o țigară?
Nu întinde coarda.
Irene?
Jude?
Hei.
Ți-am făcut niște ceai.
Mulțumesc.
Hei, mă întrebam dacă putem merge să-l vedem pe dl Dunlap azi.
Îmi pare rău, Jude. Nu cred că mă simt în stare azi.
Dar ar trebui să te duci tu.
E un număr pentru taxi pe frigider, dacă ai nevoie.
Bine.
Hei...
Ce s-a întâmplat noaptea trecută?
Nu merită să vorbim despre asta.
Căsniciile sunt așa uneori, știi? Cu suișuri și coborâșuri.
Cred că îi este greu.
Te descurci atât de bine. Cu mersul și condusul.
Da.
Cred că e obișnuit să ai nevoie de el tot timpul.
Am nevoie de el.
Mereu voi avea nevoie de el.
Și el are nevoie de mine.
Lucy, pleacă de acolo! Haide!
Afară.
Îmi pare rău. Își face griji.
Da.
Sper că canapeaua a fost în regulă.
Da.
O să te holbezi la mine? Ești ca și câinele.
Vreau să-ți arăt ceva.
Bună, dle York.
Vrei micul-dejun?
Nu. Mulțumesc, sunt bine.
Ești sigur? Am făcut cornuri.
Mulțumesc.
Mulțumesc, dragă.
- Să nu mai doarmă la noi, bine? - Da, sigur.
- N-o să-ți vină să crezi. - Am mai văzut bile de bowling, Byron.
Doamne, ce e chestia aia?
Îngrijitorul tău a îngropat-o în pământul din spatele casei tale.
Trebuie să ai grijă să nu o atingi, totuși. E...
- Crede-mă, nu e distractiv. - Nu flutura chestia aia.
Pune-o deoparte.
Bună idee.
- Trebuie să plec. - Acum?
Da.
Nu vrei s-o pui înapoi și să funcționeze iar?
Am lucruri de făcut.
- Mai importante de atât? - Da.
Pot să încerc eu?
Da, dă-i bătaie.
Bună ziua, profesor Sandhu? Sunt Denise.
Bun, te-ai întors.
Chiar la timp. Am învățat să fac kombucha.
Chestia asta vâscoasă e cultura de bacterii.
E o colonie bacteriană care îți face bine.
Am renunțat la școală.
Ce-ai făcut?
Tocmai am vorbit cu îndrumătorul meu. Am spus că nu mă mai întorc.
Asta e o nebunie!
Adică...
- Ești sigură? Ce ai de gând să faci? - Nu știu.
Poate exact de asta am nevoie.
- Poate chiar mă voi muta înapoi aici. - În Farnsworth?
Cum rămâne cu viața pe care o construiai?
Nu e viața pe care mi-am dorit-o.
Crezi că toți au viața pe care și-o doresc?
Mi se pare cam jignitor.
Nu toți de aici au avut aceleași avantaje ca și tine.
- Avantaje? - Știi ce vreau să spun.
Ca Sarah Rush.
A încercat să intre la facultatea de economie și n-a fost admisă.
Fiindcă Sarah nu a mers la cursuri și ura să citească.
A renunțat la modelul ONU fiindcă nu putea fi Belgia.
Poate avea altceva care o făcea mai puțin atrăgătoare decât tine.
Uau.
Nu am intrat din cauza carității, Katie. Am muncit pe brânci.
Voi avea mereu oameni în viața mea,
despre care credeam că-mi sunt prieteni, care se întreabă dacă am meritat.
Scuză-mă. Bunicule.
Hei, sunt Jude. Da, îngrijitorul bunicilor tăi.
Da, știu cine ești. Ce se întâmplă?
Ești ocupată acum?
Nu.
E uimitor.
Simt că mi s-a luat o greutate uriașă de pe umeri
și nu e vorba doar de banii de școlarizare.
- Stai. Plătești școala? - Da.
Câteva sute de mii de dolari, așa că...
Mă bucur pentru tine. Nu e ușor să pleci.
Presupun.
Dar aceasta este prima zi din ceva nou. Mai bun.
Și vrei să o petreci cu mine?
Salutare. Tu ești Jude?
Da, domnule. Dl Dunlap?
Doar Bill, te rog. Și...
- Denise. - Mă bucur să vă cunosc. Intrați.
Scuzați dezordinea. Aveam niște încărcături mici gata de livrare.
M-am gândit să angajez o secretară, dar nu pot justifica cheltuielile.
Mi s-a spus că aveți ceva ce i-a aparținut lui Bill Sr?
Măi să fie!
E talismanul norocos al tatălui meu. Am crezut că s-a pierdut.
Îl avea cineva de la casa de bătrâni.
Nu credeam că o să-l mai văd. A fost norocos până la urmă. Mulțumesc.
Ce este?
A fost temă de dezbatere în casa Dunlap de-a lungul anilor.
E ciudat, nu-i așa?
Speram să-mi poți spune de unde îl avea tatăl tău.
Chestia e că tatăl meu era camionagiu de cursă lungă,
dar era un mincinos și mai mare.
Și asta a fost povestea lui preferată.
Ne-ar plăcea foarte mult să auzim povestea.
Zicea că a luat un autostopist din oraș.
Spunea că tipul era un pic dubios.
Ca și cum ar fi fost fugar sau ceva de genul.
Ca dovadă, la câteva ore de călătorie,
tata a realizat că cineva îi urmărește într-o dubă.
Tata știa toate drumurile lăturalnice, așa că...
- Au scăpat, nu? - Da, desigur. Dar...
Aici devine ciudat.
Tata a spus că după ce au pierdut din vedere duba,
autostopistul a băgat mâna în torpedou
și a scos cuțitul de vânătoare al tatei.
A crezut că o să-l înjunghie sau ceva.
Dar, în schimb, și-a scos chestia asta din gleznă.
A lovit-o de bord de câteva ori și i-a dat-o ca amintire.
Unde ai dormit?
Asta e tot ce ai de spus?
Nu știu ce să spun.
Doar că îmi pare rău.
M-am înșelat.
A fost o greșeală.
O greșeală?
Să nu bagi laptele în frigider e o greșeală.
Să nu închizi un nasture de la cămașă e o greșeală. Asta a fost...
Eram chiar aici.
Făceam curățenie după clubul de bridge.
Ți-am zis că Marcy Delmore a trișat. Te-am întrebat dacă o demaști.
Te rog, Franklin.
„Ea nu câștigă niciodată.” Apoi a sunat telefonul.
Apelul nedorit de vreun părinte.
Și am devenit puternic pentru tine.
Te-am lăsat să jelești cum ai dorit.
Am crezut că așa trebuie.
Voiai să...
Voiai să mă lași aici...
Singur...
Ca să trec prin așa ceva iar.
Am fost egoistă.
Sunt egoistă.
Tu nu ești.
Ai stat aici
și mi-ai promis încă 30 de ani.
- Și apoi, ce? - Franklin.
Nu-ți puteam promite nici 30 de zile, ca să nu mai zic de ani.
Ce ai fi vrut?
Vreau doar să fiu de ajuns.
Ca tu să vrei să rămâi.
Bine.
În regulă.
Da! Așa mai merge...
Ce? Nu. Haide.
Da.
- Hei! - Hei.
- Jurnalul patrulelor. Gata de semnat. - În regulă.
Deena m-a convins. Vom lua acel jacuzzi.
- Da? - Da.
Crede că mă va ajuta cu durerea de spate. O să mă doară portofelul.
Hei, Gibby, ce-i cu arestarea asta? Cine e Jude?
Novatny a fost pe tură în acea noapte. Era un puști beat.
- A scăpat de arestare? - Cred că a fost o încurcătură.
Puștiul s-a dovedit a fi îngrijitorul familiei York. Dna York a lămurit tot.
Îngrijitor.
Mulțumesc, Gibby.
Byron, ești aici?
Hei, cum a fost tura ta?
Ei bine, doar unul a țipat.
Cauți ceva?
Da. Ai văzut cablurile de pornire?
Franklin are nevoie ele.
Nu. Doamne, bietul Franklin. Arăta atât de nefericit!
Da, va fi bine.
Hei. Sunt foarte mândră de tine.
Îți faci un nou prieten. Chiar dacă e bătrânul morocănos de alături.
Trebuie să încep de undeva.
Da.
Le văd. Sunt lângă cutia ventilatorului.
Ia te uită, ochi de vultur.
Distrează-te.
Da. Mulțumesc, Jean!
Frank!
Mă ocup.
Tommy! Ne vom sătura unul de celălalt dacă o ținem tot așa.
Da. Dnă York, îngrijitorul dvs. e aici?
Nu. De ce?
Nu vreau să vă sperii. Priviți.
Sunt niște chestii serioase acolo. Incidente violente, internări psihiatrice.
Aș vrea să-l arestez, până rezolvăm situația.
În arest? Trebuie să fie o greșeală.
Dnă York, nu e un tip sănătos.
A folosit pretexte false pentru a intra în viețile voastre.
Asta... Asta e de ajuns pentru mine.
Când vă așteptați să se întoarcă?
Păi, nu mă aștept.
- L-am concediat deja. - L-ați concediat?
Da, am făcut-o. Era beat și a fost arestat.
Cum aș putea să-l primesc înapoi după asta?
Da. A spus unde se duce?
Era foarte nerăbdător să plece din Farnsworth, știu asta.
Pun pariu.
Bine. Aveți grijă de dosarul ăla.
Dacă încearcă să vă contacteze cumva, vreau să mă sunați.
- Bine? - Bine.
Credeți-mă. De acești oameni scapi mai greu decât crezi.
Mulțumesc.
- Ce e așa de amuzant? - Făceam schimb de povești.
Salata aia arată interesant.
Rămân la mâncare caldă în locuri ca acesta.
Ce ți-a spus?
Relaxează-te.
Sunt relaxată.
Vezi vena aia care pulsează pe fruntea mamei tale?
E un indicator al hipertensiunii arteriale.
Ar trebui să-ți verifici tensiunea arterială.
Gata.
N-a fost mereu așa.
Știi tu.
Era un pic mai mare decât tine când am cunoscut-o.
- A fost Perdiscoul ei. - Nu.
Perdisco?
- Ai fost acolo? - Sigur. Mulți dintre noi am fost.
Am văzut cu ochii mei. Mama ta avea o latură sălbatică.
Vorbesc serios, Nick. Nu face asta.
Ce făcea?
Dacă mă ajută memoria, absolut nimic respectabil.
Îmi amintesc că odată, ea și Caleb...
Gata!
Eram doar o fată tânără și proastă.
Nu e nimic de care să fiu mândră.
Unii dintre noi au ieșit din asta înainte ca cineva să fie rănit.
N-aș spune că nu ai rănit pe nimeni, Stella. Cum rămâne cu Caleb?
Cine este Caleb?
Nu ți-a spus niciodată despre Caleb?
Vezi, asta e uimitor pentru mine.
Pentru că ei doi erau foarte apropiați.
O văd, în lumina asta.
Sunt ochii.
Asemănarea...
La dracu'!
Ridică-te, Toni.
Haide. Să mergem!
Ce dracu'?
- Asta e o nebunie! - Vezi cum vorbești!
Glumești.
Haide. Trebuie să ne grăbim.
Ce se întâmplă? Mă sperii!
Nu-l putem abandona pe Nick.
Ba da, putem. Să mergem!
Nu.
Nici să nu te gândești la asta! Stai!
Te rog!
Stella, haide! Nu-mi face asta!
Stella!
BENZINĂRIE
Unde ați fost voi doi toată ziua?
Ai ales cea mai ciudată persoană să fie îngrijitorul tău, bunico.
Am aflat unde s-a dus.
Aici e registrul de livrare al lui Bill Sr.
5 iunie 2005. În ziua în care a fost eliberat din închisoare.
Enfield, Michigan?
Este un drum de opt ore. Putem ajunge acolo până dimineață.
Denise a spus că merge cu mine.
- Serios? - De ce nu? Vreau o excursie.
O excursie unde?
Michigan. Se pare că tatăl meu s-a dus acolo după Farnsworth.
Ai găsit altă poză de identificare, nu?
Putem merge cu toții. Să facem un drum de noapte până pe coastă.
- Ar putea fi distractiv. - Nu, mersi.
Pare izolat. Un loc bun ca să nu ieși în evidență.
Pun pariu că e acolo.
Sper că da.
Vino cu mine.
Voi doi sunteți în regulă?
Nu-ți face griji pentru noi, puștoaico.
Are legătură cu Jude?
De ce totul trebuie să fie despre el?
Nu, asta e...
Nu e numai vina lui. E doar un copil prost.
Asta e între mine și bunica ta.
O rezolvați voi.
Ai crede că, după atâta timp, am învățat
ce face o relație să funcționeze, nu-i așa?
Îi voi spune bunicii că nu ar trebui să meargă în excursie.
Nu. Nimeni nu o va convinge să nu facă ce vrea.
Am învățat asta.
Rămân eu. Putem sta împreună.
E drăguț. Știu că vrei să mergi.
Ești încântată de asta. Cineva trebuie să aibă grijă de bunica ta.
Ține-o departe de minibar.
Nu crezi asta.
Sau crezi?
Nu știu.
Ar trebui?
Nu este real. Aceștia sunt oamenii de care ți-am spus.
Știi dispozitivul de urmărire?
Nu e un colier.
Mi l-am scos din picior.
Vor face orice.
Trebuie să mă crezi.
DRAPERIA CELESTĂ DIN NEWARK, NEW JERSEY
Nu știi încotro s-o iei?
Păcat că am scăpat de navigator.
Bine că știu să folosesc echipamentul de urmărire.
Ce?
L-am urmărit pe Nick făcând asta.
- Pot s-o fac legată la ochi. - Ei bine, treci la treabă!
Mai întâi, spune-mi ce este „pachetul”.
Sau ar trebui să mergem să-l luăm pe Nick?
Nu e un „ce”.
Ci un „cine”.
„Pachetul”
este un bărbat.
Unul dintre noi.
A încălcat regulile și e treaba noastră să-l găsim.
Și dacă nu o facem, mulți oameni vor fi în mare pericol.
De aceea nu ne putem asuma riscuri cu „Nick distractivul”.
Vezi? De ce n-ai putut să-mi spui asta?
Am fi putut evita asta.
Nu eram sigură că vei înțelege.
Mi-a fost frică.
Sunt mai multe la mijloc în afară de capelă?
Poți s-o faci sau nu?
Nu uita planificatorul de pastile.
Nu voi fi plecată atât de mult timp.
De ce trebuie să pleci?
În noaptea în care ți-am scris scrisoarea, Franklin, l-am găsit pe Jude.
Asta trebuie să însemne ceva.
Da?
M-am uitat la planeta aia 20 de ani întrebându-mă de ce.
Și apoi, în aceeași noapte
în care eram gata să nu mai întreb,
mi-a răspuns.
Mereu cauți un răspuns la marele mister al vieții.
Eu l-am găsit pe al meu.
Aici, în casa asta, cu tine.
Sper să găsești ceea ce cauți. Chiar sper.
Și indiferent dacă o faci sau nu, eu te voi aștepta aici.
O să te prind.
Ai grijă, Denise. Bunicul Frank a muncit din greu la pasărea aia.
- Fii blândă. - Se repară cu lipici.
Bunicule Frank, urmează-mă!
Am fost chemat.
Copiii au multă energie, nu-i așa?
Păcat că nu putem primi și noi. Mi-ar prinde bine și mie.
Știi că sunt mereu aici dacă vrei să vorbim.
Știu.
Nici nu trebuie să spun ceva. Pot asculta.
Când te-ai abținut să nu spui ce crezi, mamă?
Toamna târziu, în 1984, dar cred că aveam laringită.
Se face o evaluare la serviciu. Nu va fi bine.
E doar o slujbă.
Nu e doar asta.
Încerc din greu să fac totul să se potrivească.
Leslie tot spune că ar trebui să fim recunoscători pentru tot ce avem
și are dreptate, dar eu...
Nu știu cum să simt asta.
M-am săturat să-i dezamăgesc pe toți.
Nu dezamăgești pe nimeni.
Sunt mulți oameni care te iubesc.
Denise te adoră.
Crezi?
Știu asta.
Ai vorbit cu dr. Evans?
Vrea să-mi ajusteze medicamentele din nou.
Asta...
Asta ar putea fi bine, nu?
Da.
Nu vreau să te îngrijorez. Voi fi bine. Trebuia să mă descarc.
Sunt bine.
Serios.
E totul în regulă, bunico?
Da, dragă, sunt bine.
Bine.
Alo?
Bună ziua. Îl caut pe Franklin York.
Dacă e vorba despre oferta de marmeladă lunară,
v-am spus să nu mai sunați.
Dle York, e vorba de monede.
Dublonii. Foarte rari.
De unde aveți acest număr?
M-ați sunat. Vă amintiți? Am vorbit la telefon.
Nu. Cine sunteți?
Sunt foarte interesat de monede. Spuneți-mi, de unde le aveți?
Nu sunt ale mele, bine?
Serios? Atunci ale cui sunt?
Hei, nu mai sunați la numărul ăsta!
Frank!
E timpul. Să mergem.
Ce e în neregulă cu tine?
Te vei obișnui cu vaporii. Hai să-ți arăt.
Bun. Aceasta este inima. Da? Face ca totul să meargă.
O scoți și își pierde încărcătura. Tipul tău știa ce face.
Spera să nu mai folosim asta niciodată.
- Funcționează sau nu? - Bine.
M-am gândit să-i dăm câtă energie putem.
Tot ce trebuie să facem este să închidem circuitul.
Chiar acolo. Atunci noi doar... O pornim imediat.
Teoretic. Dar m-am gândit să te aștept, amice.
O să funcționeze.
La naiba.
Vezi? Ți-am spus eu!
Hei, fato, la ce latri?
Ce înseamnă sunetul ăsta?
Nu știu.
Ce se întâmplă?
Ești bine?
Cred că am ajuns.
Frank.
Ești bine?
Am reușit!
Am făcut-o!
Haide!
Doamne!
Deci, de câte ori ai făcut asta?
Asta va fi numărul 857.
E foarte exact.
Tot corpul tău va fi descompus
într-un trilion de particule și reasamblat în alt colț al universului.
E o experiență memorabilă. Țin evidența.
Da.
- Tu stai acolo. - Bine.
La naiba, am emoții.
E normal.
- Pentru ce e asta? - Ai încredere.
Face asta în mod normal?
Începem.
Asta a fost? Am crezut că a fost...
Doamne!
Ce frumos!
Da, așa este.
Ai fost acolo?
Nu.
Nu, mereu mi-a fost prea frică.
Acum nu-mi mai e frică.
Mariana Mazilu
redactor Robert Ciubotaru