- Astea sunt costume spațiale? - Da.
Le-am făcut acum zece ani.
Cât de bine sunt lucrate...
Da, pari surprins. Eu nu construiesc prostii.
Se pare că ți-ai făcut temele.
Da, e o comunitate online de nebuni care construiesc lucrurile astea.
Nu am reușit să obțin presurizarea în costum,
oxigenul, fluxul de aer...
Hei, uite! Și eu sunt destul de îndemânatic.
Care e cel mai rău lucru care s-ar putea întâmpla?
Te-ai putea sufoca.
Sper că nu crezi că plătesc pentru toate astea.
- Mă ocup eu de asta. - Da?
Ai ceva finanțe pentru un șomer.
- Am compensații de la vechea slujbă. - „Accident”?
Nu. Am fost inginer la marea fabrică de vitamine din Champaign.
Au raportat greșit riboflavina în multivitamine. I-am deconspirat.
Scuzați-mă!
Vreau să închiriez șase rezervoare. 2,2 metri cubi fiecare.
Patru regulatoare.
- Sigur că da. Faceți scufundări în lac? - Nu.
Serios? Într-o peșteră?
Fiindcă avem niște lumini grozave de scufundare...
Adu rezervoarele, bine?
E un lac.
CERUL NOPȚII
Bine, aproape am ajuns. În sfârșit.
Ce fermecător!
Tatăl tău nu va fi greu de găsit. Asta face Farnsworth să arate ca Vegas.
Clădiri vechi minunate.
Lui Franklin i-ar plăcea aici.
Hei, adresa e în față. Cred că e la marginea orașului.
Da.
Se pare că aici l-a lăsat domnul Dunlap.
- Crezi că mai e aici? - Nu știu.
HAN NETTLE HOUSE CAZARE ȘI MIC-DEJUN
CAMERE LIBERE
Nu te gândi prea mult.
Te vei descurca.
Salutare. Bine ați venit la Nettle House. Căutați niște camere?
Cine sunteți dvs.?
Cine sunt eu? Eu sunt Hannah. Acesta e hanul meu.
Nu... De fapt, caut pe cineva.
Deci, îl știi pe Gabe?
E tatăl meu.
Ador un rom cu Cola în mijlocul zilei.
Mă face să mă simt pe o insulă tropicală.
Deci, cum spuneai că te cheamă?
- N-am spus. - Bine. Ei bine, vrei să-mi spui?
- Jude. - Jude.
Semeni cu el.
Și chipeș ca el! Ești o fată norocoasă.
Nu, suntem doar prieteni.
Nu știam că are un fiu.
Nu știam deloc mare lucru despre el.
Gabriel mai e pe aici?
Ai întârziat ani buni, prietene.
Scuze. N-ar trebui să fiu atât de superficială.
Unde s-a dus?
Habar n-am.
Judecând după faptul că puștiul lui îl caută aici,
nu și-a făcut un obicei din a ține oamenii la curent.
Hannah, e foarte important să-l găsesc. Orice mic detaliu...
Mă faci să răscolesc tristețea și singurătatea.
Dacă ajută…
Cum am spus, a fost acum zece...
La naiba, acum 15 ani.
Am avut o mătușă, Linda, care a murit.
Odihnească-se în pace.
Mi-a lăsat casa asta.
M-am gândit s-o transform într-o pensiune. Ce mai idee!
Locul era într-o stare jalnică.
Într-o zi, a ciocănit cineva. Era un slăbănog cu barbă.
A zis că e nou în oraș, are nevoie de un loc unde să stea.
Era Gabe, dacă nu ți-ai dat seama.
Era mult de lucru, așa că i-am spus că poate rămâne.
Nu vreau să fiu deplasată,
dar Gabe și eu am fost mai mult decât prieteni.
Există un motiv pentru care apar meșterii în romanele de dragoste.
Fiți cu ochii pe ăsta.
Deși în cele din urmă, am avut senzația că Gabe va pleca.
Și iată, într-o zi...
Și nu ai habar unde s-a dus?
Spune-mi tu, prietene.
N-a lăsat nimic în urmă.
Am uitat să vă întreb de unde sunteți.
- Illinois. Suntem dintr-un oraș... - E departe.
Jude, dacă tatăl tău nu e aici, ar trebui să ne întoarcem.
Illinois? Ei bine, e ceva distanță!
Rămâneți peste noapte, nu? E cam singuratic aici.
Putem? Adică, conducem de mult.
Haideți! Să vă spun mai multe povești despre Gabe.
E doar o noapte.
Da, sigur.
Știi că trebuie să mergem la grătar la Rhonda și Jerry?
La naiba. Dragă, nu pot, îmi pare rău.
Trebuie să-l ajut pe Franklin. Tu ar trebui să mergi.
Ce ai de făcut așa important cu Franklin încât trebuie făcut azi?
Nu pot spune.
Bine. Îți dai seama că sună ciudat?
Credeam că vă petreceți timpul împreună, jucați biliard.
O facem. Sau asta făceam.
Dar acum mai e ceva.
E ceva important, Nine.
Nepământean de important.
Bine.
Ce?
Nu ți-ai făcut niciodată un prieten. Nu-ți faci un prieten.
Doar ai trecut de la alegeri la un nou complot.
Nu. Nu e același lucru. În plus, e doar un grătar.
Te vei distra mai bine fără mine.
- Salută-i pe Rhonda și Larry. - Jerry.
Sunt Rhonda și Jerry.
Corect. Jerry.
Greșeala mea.
Știi că am lăsat tot în Champaign.
Familia. Prietenii mei. Și încerc să profit de situația asta.
Dar nu e ușor.
Te porți de parcă ce s-a întâmplat a fost vina mea.
Oamenii și-au pierdut slujbele. O femeie m-a scuipat în supermarket.
Când susții ce e corect, trebuie să plătești.
Și când stai în fața farmaciei susținând că consiliul orașului e corupt.
E foarte umilitor!
Doamne!
Ce?
Tu ai fost, nu-i așa?
Tu m-ai reclamat.
Le-ai spus că am falsificat semnătura lui Franklin.
Nu voi mai fi dezrădăcinată iar.
Făcută iar de rușine.
Mi-au spus că dacă te retragi...
De când mă știu,
oamenii m-au etichetat ca pe un tip...
care vorbește mult și aiurea…
și nu face nimic.
Chiar și tu, soția mea.
- Nu asta cred eu despre tine. - Nu trebuie să minți.
Știm amândoi că nu am fost prima ta alegere.
Dar mi-ai spus da.
Și nu te voi dezamăgi.
Voi fi special.
Vei vedea.
De ce trebuie să fii special?
De ce nu poți fi tu?
DISPĂRUT
PIAȚA ORAȘULUI FARNSWORTH
De ce trebuie să aștept aici?
Cineva trebuie să aibă grijă de dubiță.
Ar trebui să-l sunăm pe Nick.
Dacă ar fi fost aici, nu am avea problema asta.
Nu, am avea una mai rea.
Nu pare foarte periculos.
De fapt, e chiar drăguț.
Aspectul poate fi înșelător.
Dar de unde știi că e rău?
Pentru că mi-au spus.
Și tu îi crezi?
Da.
Știi ce e asta?
Se numește credință.
Fără asta, ce rost mai are orice?
- Bună ziua, domnișoară. - Bună.
- E dubița ta? - Da.
- S-a întâmplat ceva? - Nu poți parca aici. Vezi?
PARCARE REZERVATĂ
Nenorocita de parcare din țara asta...
Nu sunteți din oraș, nu?
- Da. - Sunteți din Newark.
- Nu am fost niciodată acolo. - Sunt într-o călătorie cu fiica mea.
Serios?
În Farnsworth?
Mamă.
Uită-te la mine. Începe să vorbești.
Ce?
Fă-o! Spune orice! El nu înțelege!
Chiliul din Ohio era dezgustător.
Asta e bine!
Îmi pare rău.
De asta mă sperii!
Asta e fata care a adus un băiat acasă!
Uită-te la polițist, înnebunește.
- Scuze, nu înțeleg... - Doar un minut.
Ești incredibilă...
M-am săturat de minciunile tale!
M-ai adus aici printr-un portal...
Scuze. Adolescenții, știi?
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Se pare că ești ocupată. Doar mută duba.
Bine. Mulțumesc. Și scuză-mă.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Ce nebunie!
Bună, sunt Franklin. Nu sunt disponibil acum,
dar, dacă îmi lași un mesaj și numărul de telefon, te sun eu înapoi.
Bună, Franklin. Sunt tot eu, Irene.
Sunt tot aici. La pensiune.
Rămânem peste noapte. Dar ne vom întoarce mâine.
Sper că ești destul de bine cât să mănânci.
Ai mâncare în congelator. Încălzește-o.
Dar nu uita să scoți tacâmurile de data asta.
Semnalul nu e foarte bun aici, dar, dacă primești mesajul, sună-mă.
Mi-e dor de tine.
Pa-pa.
Hei.
Ai sunat?
Mai e cineva aici?
Nu. Doar noi.
Mi s-a părut că am auzit ceva acolo.
E o casă veche. Îmi place să spun că sunt fantome.
Dar nu sunt.
Sau sunt?
Hannah ne spunea că a lucrat pe o barcă de pescuit.
Eu nu voi face asta.
Am făcut bani buni. Mai adu ceva de băut.
- Mai e rom în barul de jos. - Bine.
Jude.
Ce părere ai despre Hannah? E puțin ciudată, nu crezi?
Nu știu.
Vreau să am încredere în ea.
Vrei sau ai?
Nu pare periculoasă.
Dacă spune adevărul, tatăl meu a plăcut-o.
- Asta trebuie să conteze. - Nici măcar nu-l cunoști pe tatăl tău.
Îmi pare rău.
- Ești supărată pe mine? - Nu.
Doar că...
Sunt îngrijorată că Franklin e singur acasă.
Îmi pare rău.
Hei.
E totul în regulă?
Da. E bine.
Dar cred că mă duc sus și mă întind.
- Da, bine. Lasă-mă să te ajut. - Nu, mă descurc.
- A trecut prin multe. - Nu, mereu e așa cu mine.
Hei. Ai auzit apelul ei telefonic?
Da, doar un mesaj vocal siropos pentru soțul ei. Dar ascultă asta.
Bună, sunt Franklin. Nu sunt disponibil acum,
dar dacă îmi lași un mesaj și numărul de telefon, te sun eu înapoi.
E tipul cu monedele. Sunt aceiași.
Acum mă crezi.
Mereu am făcut-o. Sunt șocat că se întâmplă în sfârșit.
- Da. - Și au venit la tine.
- Ți se pare suspect? - Simți că te joacă pe degete?
Nu știu ce să cred.
Oricum ar fi, am stabilit contactul.
Da.
Ar trebui să urc.
Bine.
- Asta e o nebunie. - Da.
E cam strâmt.
Da, păi, nu a fost făcut pentru tine.
Ce crede soția ta că faci acum?
Ea nu știe nimic.
Și dacă ar ști, nu i-ar păsa.
Nu aș fi atât de sigur de asta.
- Irene știe că am fost pe planetă? - Nu!
Nu. Și o să rămână așa.
Cum zici tu. E secretul nostru. Să nu amestecăm nevestele.
- În regulă. Hai s-o facem. - Da.
Lasă-mă să așez ăsta.
L-ai prins?
- În regulă. Sunt gata. - Bine.
Da. Funcționează, se presurizează.
Byron?
Hei, Byron!
- Byron! - Te-am păcălit!
Privirea ta.
Hei, funcționează. Ți-am spus.
O facem, omule.
Mergem acolo.
Dar tu?
Ce-i cu tine?
Nu e nimic cu mine.
Sigur că e.
Toată lumea are ceva. De unde ești?
Ici și acolo.
Cum te-ai asociat cu femeile astea de treabă?
Am avut noroc, cred.
Restul familiei tale știe că-l cauți pe tatăl tău?
Da. Într-un fel.
Secretos. Ești exact ca el.
O să sune ciudat, dar...
mereu am avut sentimentul că Gabe era implicat în ceva...
ciudat.
Ce vrei să spui cu asta?
Că ascunde ceva.
Ceva periculos.
Sau poate îi plăcea să se joace cu mine. Cine știe?
Asta era camera lui preferată.
Dispărea aici ore întregi ca să citească.
Probabil unele dintre cărțile lui sunt încă pe rafturi.
Cred că e ciudat pentru tine.
Mă distrez.
Arată că este o lume mică, nu?
Noapte bună!
CONTELE DE MONTE CRISTO DUMAS
Bunico? Ești bine? Ai căzut?
Îmi pare rău, te-am trezit.
Nu puteam dormi și m-am întins după o carte,
iar apoi totul s-a prăbușit.
- Ei bine, lasă-mă să te ajut. - Nu. Mă descurc. Doar că...
Du-te înapoi în pat.
- Măcar lasă-mă să stau un minut. - Nu. Sunt bine. Mă descurc.
Du-te.
Bunico, de ce nu mă placi?
Denise!
Nu fi prostuță, ești nepoata mea.
Te iubesc.
Poți iubi pe cineva și să nu-l placi.
Dar te și plac.
Nu cred că mă placi.
Nu crezi?
Nu. Simt că mereu mă îndepărtezi.
Și nu e doar acum.
De când eram mică.
Da?
Nu înțeleg. E din cauza mamei mele?
Pentru că sunt de culoare?
Bineînțeles că nu! Cum ai putut să te gândești la așa ceva?
E ca și cum nu vrei dragostea mea.
O vreau!
Vreau dragostea ta.
Atunci ce este?
Ai crescut fără tatăl tău.
Din cauza mea.
Era răspunderea mea...
să-l țin în siguranță.
Și nu am putut s-o fac.
Nu merit dragostea ta.
Bunico...
Nu, era bolnav.
Era bolnav. Tu și bunicul ați făcut tot ce ați putut.
Aș fi putut face mai mult.
Ar fi trebuit să fac mai mult.
Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Ce faci aici?
Nu ar trebui să fii la muncă?
Mă mir că nu s-a rupt leagănul.
E totul în regulă?
Nu a mers cu slujba.
Michael.
Jur, mă urc în mașină
în fiecare dimineață și apoi mă trezesc conducând.
Toată ziua.
Se pare că nu apreciază asta.
Leslie știe?
Poate ai putea vorbi cu cineva de la școală despre un loc de muncă?
- O să fac curățenie la cantină, orice. - Nu cred că pot face asta.
De ce? Nu ai încredere în mine?
Pur și simplu nu va funcționa, Michael.
Cu ani în urmă, poate, dar acum nu.
Cred că ai secătuit totul în mine.
Da, cred că am făcut-o.
Michael, ești tată acum.
Ai o fetiță frumoasă acasă.
Ea se bazează pe tine.
Mamă, știi că...
Încerc.
Trebuie să încerci mai mult.
Din răsputeri, ca să funcționeze.
Ți-am dat atât de multe!
Atât de multe șanse!
Și Leslie la fel. Dar tu doar...
Ai dat cu piciorul la toate.
Știu.
Știu că te zbați.
Știu că e greu.
Dar la un moment dat, trebuie să...
Trebuie să-ți asumi responsabilitatea pentru viața ta.
Da.
Ai dreptate.
- Salut, tată. - Hei, omule.
Ce surpriză plăcută la începutul zilei.
Îți aduc o ceașcă de cafea?
Nu, sunt bine. Eram în trecere, am văzut leagănul
și m-am gândit să încerc.
Când am montat leagănul ăla, copacul era jumătate din cât e acum.
Timpul trece, nu?
- Chiar trece. - Trebuie să plec, am întârziat.
Te iubesc, tată.
Mamă.
Vii la cină vineri, da?
Sigur.
Ne vedem atunci.
Ești gata pentru cea mai importantă zi din viața ta?
Pot să-ți dau un sfat?
Sigur. În legătură cu costumele?
Nu. Nu e vorba de...
nimic din astea.
Despre ce vorbeai aseară. Despre tine și Jeanine.
La naiba, Frank. Ești consilier matrimonial sau ceva de genul?
Hei, nu totul e o glumă, știi?
Alegi să-ți petreci viața cu cineva, iei asta în serios.
Bine. Atunci ce?
Ei bine... sunteți amândoi tineri.
Și lucrurile nu sunt perfecte, știu. Dar când sunt?
Ești om, nu? Nu ne descurcăm perfect.
Dar trebuie să găsești o cale s-o faci să funcționeze.
Iubești pe cineva care te iubește.
Asta e... Asta e viața. Asta e ceea ce contează.
Familia.
Bine, Frank.
Sigur.
Mai târziu, totuși.
Haide, Frank.
Vin.
Deci nu vii?
Să punem afișe toată ziua?
Nu, mersi. Prefer să rămân aici.
În plus, aici e room-service, o piscină. Totul.
Vrei să spui că o să stai pe telefon.
Mă uit la ce postează oamenii din orașul ăsta.
Chiar le place echipa de baseball a liceului.
Nu se poate. El e.
Jude va cânta ceva a cappella.
Aplauze pentru Jude! Haide, Jude! În regulă!
Uite!
E apostatul. Nu?
De unde e asta?
Un bar. J... Spratts?
Mergem?
Nu. Tu rămâi. Mă duc singură.
Nu înțeleg. Credeam că vrei să vin și eu.
Cum să învăț dacă mă obligi să rămân?
Suntem foarte aproape acum. E periculos.
Vreau să vin cu tine.
Vrei să iei parte la asta?
Da.
- Vrei să joci un rol? - Da!
Bine! Asta înseamnă să-mi urmezi ordinele.
- Alo? - Nick?
Eu sunt.
Toni?
Hei, deschidem la 15:00.
Da.
Îl caut pe el.
Chiar are nevoie de ajutor și am auzit că a fost aici.
- Da. De curând. Ciudat tip. - Da.
- Știi unde stă? - Habar n-am.
Nimic?
Te rog?
Stai. Cred că a uitat ceva. S-ar putea să-l am.
Mulțumesc.
Căuta adresa asta.
Mulțumesc.
- Nu dăm de pomană. - Da. Scuze, domnișoară.
Trebuie să-l găsesc pe acest bărbat. E foarte bolnav.
Și am auzit că te căuta pe tine.
Da. L-am mai văzut pe aici.
Unde?
E vreo recompensă?
O recompensă?
Îți spun că are nevoie de ajutor.
Și eu la fel.
Cât?
Trei mii pare corect.
- Bună ziua, dră Newbury! - Salut, Jeremy. Continuă să pedalezi.
Uite, viața mi-a servit câteva sandvișuri de rahat, bine?
Sunt șomeră. Am datorii. Mi-aș putea pierde casa.
Simt aburelile de la distanță,
deci nu-mi vinde o poveste tristă că-l ajuți pe tipul ăla.
Dacă vrei să știi unde e, te va costa 3.000 de dolari.
Ai numărul meu.
Ești prietenă cu dra Newbury?
- Nu. - Nu credeam asta.
Ea nu are prieteni.
De aceea o salut.
La revedere.
Granola făcută în casă.
O dăm tuturor oaspeților noștri.
Mulțumesc, Hannah.
- Cu plăcere. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Regret că nu am putut ajuta mai mult cu Gabe.
Dar am vrut să spun, nu renunța.
Și când îl găsești, salută-l din partea mea.
Promit.
Tocmai au plecat.
Da, îi văd.
De ce nu verificăm din nou costumele
ca să fim siguri?
Nu credeam că ești genul care-și face griji.
Nu am ajuns la vârsta asta făcând prostii.
Spune tipul care s-a teleportat în spațiu de peste o mie de ori.
Ascultă, omule, mergem.
Omenirea are nevoie de asta.
Omenirea?
Omenirea se descurcă foarte bine.
Pe ce planetă trăiești?
În regulă.
Hei, Byron.
Da?
Eu nu merg.
Îmi pare rău.
Bine. Am înțeles.
- Nu e pentru cei slabi de înger. - Nu, nu mi-e frică.
Nu vreau să plec fără Irene.
Nu pot.
Dar eu pot.
În cazul în care se întâmplă ceva, ceea ce nu se va întâmpla,
vreau să spui lumii că am făcut ceva.
Haide, poate că nici tu nu ar trebui să mergi.
Toată chestia asta începe să pară prostească.
E cel mai puțin prostesc lucru pe care l-am făcut vreodată.
O să meargă.
Byron, mă auzi?
Cum se simte?
E uimitor.
Frank, e uimitor!
Mi-aș dori să vezi asta, Frank.
E aproape ca și cum aș fi în rai.
Ei bine, să sperăm că nu e.
Vreau să cobor acolo.
Bine, nu...
Doar să nu mergi prea departe.
Nu, doar voi...
Vreau doar
să cobor
doar un pic mai mult.
Isuse!
- Ce naiba... - Ce?
Byron, ești bine?
Este atât de...
E atât de ciudat, Frank.
Ce, ce este? Ce vezi?
E o piesă de mobilier aici.
Byron, întoarce-te.
Vino înapoi.
Aproape am ajuns. Ajung. Pot să văd...
Omule.
Byron, se întrerupe. Nu te aud. Vino înapoi.
Doamne.
Frank, n-o să-ți vină să crezi!
Frank!
La naiba!
Byron?
Byron, nu te aud, nu te văd.
Byron, întoarce-te.
Byron?
Byron, mă auzi?
Byron? Vino înapoi, amice. Te rog.
Fir-ar să fie.
HOTELUL ROSEFINCH
DRAPERIA CELESTĂ
Nasul lui Nick se reface.
Nu m-am așteptat la asta din partea ta, Stella.
Tatăl tău va fi atât de dezamăgit.
Apostatul e aici. Cred că știu cum să-l găsesc.
Cum adică „crezi”?
E o femeie care ne poate spune unde este. Dar vrea bani.
Cui îi pasă ce vrea?
Nu e implicată, îmi dau seama.
E mai ușor să o plătești.
Să o plătesc?
Serios?
Ia te uită unde s-a ajuns.
Cred că e sfârșitul micii aventuri.
Cam dezamăgitor.
Jude, du-te înăuntru.
Vreau să vorbesc cu Denise singură.
- Mulțumesc. - Bine.
Vino în curtea din spate cu mine.
O să-ți arăt ceva.
Franklin?
Ai găsit ceva?
Nu.
Cum a fost totul aici?
Nimic de raportat.
Bunicul a construit asta?
Pivnița, da.
Dar nu și restul.
„Către stele”.
La început, am crezut că e un buncăr,
dar nu este.
Ce este?
Încă nu știu cum să-i spun.
- Bunico, mi-e frică. Ce e asta? - Stai jos lângă mine.
Am găsit-o la câteva zile după moartea tatălui tău.
Cumva, am încurcat totul.
Și l-am pierdut pe Michael și am...
M-am gândit că...
Că toate sunt legate.
Dar ce legătură are asta cu el?
Acum, cred că poate niciuna.
Denise, ce urmează să-ți spun
e greu de crezut.
Dar e adevărul.
Dacă pășești în interiorul acelui cerc,
ușile se vor închide.
Luminile se vor aprinde.
Și tu vei...
te vei simți mai ciudat decât te-ai simțit vreodată în viața ta.
Apoi ușile se vor deschide.
Și vei fi pe altă planetă.
Cred că te-ai lovit la cap.
Nu are sens ce spui.
E în regulă.
A fost greu
după Michael.
Greu să...
continui să trăiesc.
Și apoi am găsit asta și...
M-am gândit că poate m-ar putea ajuta.
Și acum, văd
că ar fi trebuit să te ajut pe tine...
- Mă duc să-l aduc pe bunicul... - ... în timpul ăsta. Nu.
Știe, dragă.
Amândoi am vrut să te protejăm de asta.
- Apoi Jude a venit... - Jude?
Da.
Așa a ajuns aici.
Nu, nu a făcut-o.
Asta ți-a spus?
Denise, eu l-am găsit.
Aici.
Nu.
Haide, nu, nu ai făcut-o.
Nu ăsta e adevărul.
Ba da.
Acesta este adevărul.
M-ai mințit.
Toți m-ați mințit.
Cine sunt oamenii ăștia?
Nu e treaba ta.
Haide. Deschide-l.
Ce-i asta?
Am spus bani gheață.
Am zis foarte clar... monede.
Nu mărunțișuri.
- Crede-mă, am destule din astea. - E aur.
Valorează mult mai mult de 3.000 de dolari.
Atunci vinde-le și adu-mi banii.
Am fost foarte clară. Nu asta a fost înțelegerea.
Unde este apostatul?
Ce?
Mamă... oprește-l!
- Unde e? - Eu... El e...
E la familia York. El e...
E îngrijitor. E pe Drumul Poștei.
Asta e tot ce știu, jur.
Vezi?
Nu a fost așa greu.
De ce ai făcut asta?
Ne-a spus!
Te-ai înmuiat.
Vom rezolva asta.
Pentru binele tău.
O să fie bine.
Promit.
Mariana Mazilu
Redactor Robert Ciubotaru