Du må spise noe, kjære.
Eller iallfall drikke litt te.
Lot jeg den trekke for lenge?
Nei.
Jeg bare...
Jeg kan ikke.
Du må sove litt.
Kom hit.
God morgen.
Morn.
- Hvor lenge har du vært oppe? - Bare en liten stund.
Det er så godt å være tilbake i sengen.
Det viser seg at baksetet på bilen ikke er så behagelig.
Det er det lengste vi har vært fra hverandre på 17 år.
Siden den lærerkonferansen i St. Louis.
Du ga meg en hatt.
Ja. Hvorfor bruker du den aldri?
Tror ikke jeg vet hvor den er.
Jeg savnet deg.
Jeg savnet deg også.
Savner du iblant
når ting var mer... normalt?
Forholdsvis.
Ja, det gjør jeg.
Beklager. Jeg må gjøre noe ferdig på verkstedet.
Byron, si noe, kompis.
Byron, kan du høre meg?
Byron?
Franklin.
Franklin, har du sett Byron?
Nei.
- Han kom ikke hjem i går kveld. - Jeg vet ikke.
Ikke ringt eller noe?
Han sa at dere to jobbet med et slags prosjekt?
Ja, men vi ble ferdige.
Jeg gir deg beskjed hvis jeg hører fra ham.
Han kommer nok tilbake snart.
Det var ham, sier jeg.
Hvordan vet du det?
Hva gjorde du med den?
Nick snakker varmt om deg, Toni.
Kanskje dette utstyret blir ditt en dag.
Jeg tror jeg liker det.
Veldig sjarmerende og stille.
Jeg liker stillhet.
Her er det.
Parker der borte.
Startet du den helt alene?
Ja. Har jobbet med verktøy hele livet. Jeg er ganske hendig.
Hvorfor slo du den av, Jude?
Uten å fortelle oss det?
Franklin hadde rett til å prøve å fikse den.
- Det var galt. Det er farlig. - Jeg vet det.
Irene, ikke bli opprørt.
Beklager.
Det er greit, Jude.
Jeg vet at du drar.
Jeg fant noe i Michigan.
Det vil føre meg til faren min.
Ikke prøv å snakke meg fra det.
Vil ikke det.
Du må følge din egen vei.
Jeg skal hente noe du kan ta med deg.
Du er ikke flink til å pakke.
Jeg visste du ville såre henne.
Jeg prøvde bare å beskytte dere.
La meg spørre deg om noe.
Og fortell meg sannheten.
Hva er det på den planeten?
Ingenting.
Det var det jeg trodde.
Kunne ha kjørt deg til busstasjonen, men det er ikke slik du drar, hva?
Nei, det er det ikke.
Men det er noe jeg må gjøre før jeg drar.
Vent her. Naturen kaller.
Mamma, han dro. La oss kjøre.
- Vi kan ikke. - Hvorfor ikke?
Han drepte den kvinnen! Hva er galt med deg?
- Hvis du ikke vil, så gjør jeg det. - Det holder, Toni!
Vi kan ikke fordi de finner oss.
De finner noen andre til å gjøre det. Det er det samme.
Bare start bilen, takk.
Jeg løy for deg.
Jeg sa til deg at arven vår var en velsignelse.
Jeg ville beskytte deg, Toni.
Hva må du gjøre?
Jeg må finne den frafalne.
Og ta meg av det.
Så er vi ferdige.
Drepe ham, mener du?
Hvis jeg ikke gjør det, tar de deg.
Hva? Hvor da?
Ikke bekymre deg, for det vil ikke skje.
Døde fugler.
Hva snakker du om?
Et kammer i nærheten.
De har lett etter et til i flere tiår.
- Jeg bryr meg ikke. - Men det vil du!
Se.
Stella, fullfør jobben.
Jeg finner kammeret, og Toni hjelper. Kom igjen.
Hold deg rolig. Det er snart over.
Kom igjen, Toni! Moren din har viktig arbeid å fullføre.
Hei!
- Hvis du rører henne, sverger jeg... - Stella!
Hva slags mann tar du meg for?
Kom igjen, Toni!
Et par gamlinger. Hva tenker du?
Det blir ikke mye motstand.
Akkurat som den kvinnen.
Jeg gledet meg ikke over det.
Min jobb er å beskytte folket vårt.
Og det er din også.
Ting har blitt skjult for deg for lenge. Og det tar slutt i dag.
Jeg vil insistere på at du har din perdisco med en gang,
så snart dette er over.
Du er så nær Gud, og du skjønner det ikke engang.
- Ingen flere hemmeligheter? - Nei.
Ikke fra meg. Aldri.
Hvem er Caleb?
Han er faren din.
Jeg skal sørge for at du møter ham.
Det er på tide at du besøker Caerul.
Ser du?
Jeg er ikke så slem.
Kom.
FOR ALDRENDE ASTRONAUTER GOD TUR - BYRON
Hva har du der?
Bare vitaminer.
Kan du gi meg en håndfull?
Jeg trenger all hjelp jeg kan få.
Spesielt nå som vi mister vaktmesteren vår.
Ja. Leit at han drar.
Jeg er glad, men leit at du er såret.
Tja...
Det er det beste.
Jaså? Hva med det du har ventet på?
Skjebnen og alt det der.
Jeg er lei av skjebnen.
Kjære, jeg må fortelle deg noe.
Det er noen i hagen vår.
Hva?
Hei, unge dame.
Er alt i orden?
Jeg...
Beklager.
Han tvang meg.
Hva...
La oss gå inn.
Greit.
Kan vi snakke?
- Nei. - Jeg vet at Irene fortalte deg det.
Hun viste meg noe som var begravet i bakgården.
- Vanskelig å tro. - Det er en underdrivelse.
En magisk dør, en annen planet. Hva er du egentlig?
- Akkurat det jeg sa. - Jaså?
Du unnlot å nevne at du var et romvesen.
Jeg er et menneske, akkurat som deg.
Greit. Jeg stikker.
Du kan fortsette å leke med besteforeldrene mine.
Jeg er lei av det.
Takk for at du kjørte hele natten til Michigan,
for å lære meg om karaoke,
og for shotene.
Katie betalte for dem.
Takk henne for meg.
Seriøst? Et håndtrykk?
Hva var... Kjære vene!
Er det noen som skyter på oss? Jeg henter telefonen.
Vi må ringe politiet. Svarte.
Greit. Denise, hør på meg. Hei.
- Hva? - Jeg vet hvem. Det er meg hun vil ta.
Dra til besteforeldrene dine!
- Ja, men... - De er ikke trygge. Få dem vekk.
Hei!
Bestefar! Bestemor!
Skynd dere, vi må...
Ingen grunn til å gjemme seg.
Jeg kommer til å finne deg.
Honningstekt.
Hvem kom på det?
De fortjener en medalje.
Vil du ha?
Hvem er sannsigeren blant dere?
Vær så snill, la oss gå.
Hvor er det?
Barnebarnet ditt, hva?
- Synd om jeg må drepe... - I hagen under skuret.
Takk.
Det var ikke så vanskelig.
Hold øye med dem.
Ja.
Nick hadde rett. Du kommer til å bli god til dette.
Så det er her du har gjemt deg.
Du heter Toni, hva?
Jeg er Irene.
Det er mannen min, Franklin, og dette er Denise.
Beklager.
- Kan ikke snakke. - Hvorfor? Fordi den mannen sa det?
- Jeg må hjelpe ham. Mamma sa det. - Hvor er hun?
Hun er med den frafalne.
Du mener Jude. Han heter Jude.
Slutt.
Jeg vet hva du gjør.
Han er et godt menneske, Toni.
- Mamma sa at Jude var voldelig. - Nei.
Jo. At han satte mange mennesker i fare.
- At vi måtte gjøre dette. - Og hva om moren din tar feil?
Vær så snill, Toni.
Ikke en god idé.
Hvis du tenkte å sette dem fri, er det en tabbe.
Mamma sa meg at vi gjorde det rette.
Guds arbeid.
Men jeg tror henne ikke. Eller deg.
- Gå. De kan ikke se deg. - Binde fast gamle mennesker?
Drepe den kvinnen? Det er galt.
- Verden... - Flink jente.
...er ikke så svart-hvit som du tror.
Vil du ikke at jeg skal drepe ham?
Toni, er alt i orden?
Det har vært en endring i planene. Ta med gutten tilbake hit.
Er du sikker?
Ja.
Fortell ham at vi har familien her.
Hvis han ikke vil dem vondt, bør han overgi seg.
Sånn. Fornøyd?
Vi har det gamle paret og jenta.
Hvis du vil holde dem trygge, trenger du bare å vise deg.
Vi har møttes før.
- Jeg tviler på det. - Nei.
Jeg husker det.
De tok deg med for å møte moren min.
Ja. Jeg var bare en liten gutt.
Du knelte foran henne under seremonien.
Etterpå gråt du.
Best å ikke snakke.
Jeg har aldri forstått vokterne.
Alt man ofrer. For hva?
For å beskytte noe de aldri får være en del av.
Du vendte ryggen til familien din, samfunnet ditt og troen din.
Jeg vet hva du har gjort.
Jeg hadde ikke noe valg.
Ikke jeg heller.
Jeg vet ikke hvem du er, eller hva du vil,
men du trenger ikke true familien min.
Tja...
Du truet min...
...min venn.
På måter du ikke engang forstår.
Jude!
Det er fint å se deg igjen.
Jeg har alltid likt deg.
Selv når du var ulydig.
Så gjør du dette.
Vet hun at du er her?
Hvem tror du sendte meg?
Du lyver.
Slutt!
Det er ikke min feil at de må oppleve dette.
- Den er din! - Unnskyld.
Du hadde alt. Men det var ikke nok.
Du sa du ikke ville drepe ham!
Jeg skal ikke det.
Du skal.
Den beste måten å bevise Calderon-familiens lojalitet.
- Det holder! Ikke henne! - Greit.
- Mamma. - Sett i gang.
Vær så snill, ikke gjør dette.
Stille, vennen. Se vekk.
- Stella. - Stille!
Gjør du dette, vil hun ikke være datteren din lenger.
- Ikke som før. - Hold kjeft, sa jeg!
Stella!
Fullfør oppdraget.
Greit.
Jeg gjør det.
Kom dere vekk!
Forræder!
Mamma!
Våpenet!
Ser du, Toni? Hun er en morder.
Det er i blodet hennes.
Ditt også.
Ikke mer drap.
Er du ok?
Hvor drar dere?
Langt vekk.
Sikker på at dere takler ham?
Ja, jeg tar meg av ham. Det er tryggere for alle.
Stol på meg.
Mamma, hva vil skje med huset?
Kan vi noen gang dra tilbake og hente tingene våre?
Jeg tror ikke det.
Alt vi etterlot oss, Toni,
kan erstattes.
Mamma, hva er Caerul?
Ikke bekymre deg for det.
Vi kommer til å klare oss, du vet det?
Jeg lover.
Du sa de vil fortsette å lete etter oss.
Men de gir seg.
Hvorfor?
Fordi vi har et forhandlingskort nå.
I tilfelle du blir sulten.
Husker du første dagen jeg lå syk? Du matet meg med noe fælt.
- Brygget. - Brygget.
Det var forferdelig.
Jeg husker jeg tenkte at du må ha vært en god mor.
Har du husket å ta med en genser?
Jeg vil bli med deg.
Hva?
Du har noen svakheter. Du gikk deg vill på en bar.
Du kan knapt kjøre, ble arrestert. Du trenger meg.
Vent litt. Ble du arrestert?
Denise, jeg vet ikke helt.
Det gjør jeg. Det er en forferdelig idé.
Jeg kan ikke gå tilbake til der jeg var.
Og jeg kan ikke bli her i Farnsworth heller.
Jeg må gjøre noe nytt. Og hva er mer nytt enn dette?
Jeg forventet en kjøretur eller en flytur.
Dette er litt rart.
Er dette greit for oss?
Nei.
Men hva kan vi gjøre? Hun er...
Hun er en voksen kvinne.
Hun er også barnebarnet vårt.
Jeg vet det.
Det er så tøft.
Men vi brukte den over 800 ganger, og vi står fortsatt.
- Knapt. - Ja.
Men vi står.
Det var noe nytt.
Jeg fant dette i min fars bok.
Det er litt som en adresse.
La den igjen til meg.
Dette burde føre oss rett til ham.
Han vet hva vi må gjøre. Han kan beskytte oss.
Men inntil da, vær forsiktig.
Og den tingen du har, den kan føre henne tilbake hit?
Ja.
Men den tilbakestilles etter hver tur,
så prøver du å følge etter, fører den deg tilbake til...
Du vet hvor.
Ved første tegn på fare kommer du tilbake hit.
- Ja. - Lover du?
Jeg lover.
Greit.
Om hun blir skadet, sverger jeg...
Forstår du?
Ja. Selvfølgelig, jeg sverger.
- Glad i deg, vennen. - Glad i deg, bestefar.
- Ha det. - Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg også.
- Vær forsiktig. - Ok.
- Er du klar? - Ja.
La oss dra før jeg ombestemmer meg.
Kanskje vi burde slutte å komme hit så ofte.
Jeg har ventet i årevis på å høre det.
Men, kjære...
Det er noe jeg må fortelle deg.
Så, hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke.
Kan vi dra til Disneyland?
Ja, det kan vi.
Hold deg fast.
Mamma.
- Hva skjer? - Jeg vet ikke!
Hold deg fast!
Mamma!
Hva skjedde?
Vi har to personer.
Du er en vokter, er du ikke?
Jeg var det.
Interessant.
Det er veldig interessant.
Mamma? Nei. Mamma!
Hei, Cornelius.
Husker du meg?
Jeg glemmer aldri en frafallen.
Vi skal ha det gøy, vi to.
Ja, skal vi.
Velkommen til den falne verden.
Hvor er vi?
Bangkok.
Jeg kan ikke tro du aldri fortalte meg om dette.
Jeg er sjokkert.
Og jeg er også veldig imponert.
Jeg tenkte at hvis du visste om draktene, ville du brukt dem.
Du kjenner meg godt.
Sikker på at du vil gjøre dette?
Har jeg lyst? Nei.
Men Jeanine fortjener et svar.
Byron er der ute et sted...
...levende eller ikke.
Jeg må prøve å finne ham.
Ikke si farvel, eller siter et vakkert dikt.
Jeg er nervøs nok som det er.
Jeg tror på deg, Franklin.
Har jeg alltid gjort.
Kan du hente hatten min?
Hva ser du?
Jeg ser deg.
Jaså?
Jeg fant salongbordet vårt.
Franklin, ikke tull.
Jeg gjør ikke det.
Jeg går videre.
Hva sa du? Signalet er dårlig.
Franklin?
Franklin.
Kan du høre meg?
TOM - FULL LUFT
- Irene? - Ja, jeg kan høre deg.
Vær så snill, kom tilbake nå.
Det er noe galt med luften min.
Bare si noe, kjære, hva som helst.
Irene.
Franklin?
Jeg elsker deg.
Jeg kan se alle stjernene.
Det begynner å bli mørkt.
Franklin, gi deg.
Irene, jeg fant noe. Kom hit.
Hva er det?
Jeg vet ikke.
Sånn ja.
Bare pust.
Hvordan er dette mulig?
Jeg kom etter deg.
Du...
Vi er i live.
Ja, det er vi.
Bare pust.
Franklin, se.
Benjamin Sveen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg