Snälla raring, du måste äta nåt.
Eller ta te i alla fall.
Vadå, var teet i för länge?
Nej.
Jag bara...
Jag kan inte.
Du måste sova lite.
Kom.
God morgon.
- Hur länge har du varit uppe? - Bara ett tag.
Det är så skönt att vara tillbaka i vår säng.
Det visar sig att baksätet på min bil inte är så bekvämt.
Det är det längsta vi har varit ifrån varandra på 17 år.
Sen lärarkonferensen i St. Louis.
Du gav mig en mössa.
Ja. Varför bär du den aldrig?
Jag tror inte jag vet var den är.
Jag saknade dig.
Jag saknade dig med.
Saknar du
när saker och ting var mer...normala?
Jämförelsevis.
Ja, det gör jag.
Ursäkta. Jag måste göra klart nåt i verkstaden.
Byron, snälla, säg nåt, kompis.
Byron, hör du mig?
Byron?
Franklin.
Franklin, har du sett Byron?
Nej.
- Han kom inte hem igår kväll. - Jag vet inte.
Inget samtal eller så?
Han sa att ni två jobbade på nåt slags projekt eller nåt?
Det gjorde vi, men vi avslutade det.
Jag meddelar dig om jag hör från honom.
Han kommer nog tillbaka snart.
Jag säger dig, det var han.
Hur vet du?
Vad gjorde du med det?
Nick har bra saker att säga om dig, Toni.
Kanske blir den här utrustningen din en dag.
Jag gillar det på ett sätt.
Mycket pittoreskt och tyst.
Jag gillar tystnad.
Här är det.
Parkera där borta.
Så du kom igång helt själv?
Ja. Jag har jobbat med verktyg hela mitt liv. Jag är händig.
Varför stängde du alls av det, Jude?
Utan att berätta för oss?
Franklin hade all rätt att försöka fixa det.
- Det borde du inte. Det är farligt. - Jag vet.
Irene, var inte upprörd.
Jag är ledsen.
Det är okej, Jude.
Jag vet att du ska iväg.
Jag hittade nåt i Michigan.
Det kommer att leda mig till min far.
Försök inte att avråda mig.
De ska jag inte.
Du måste följa din egen väg.
Ursäkta mig medan jag samlar ihop nåt som du kan ta.
Du packar inte så bra.
Jag visste att du skulle såra henne.
Jag försökte bara skydda dig.
Jag ska fråga dig nåt.
Berätta sanningen för mig.
Vad finns där ute på planeten?
Ingenting.
Det var det jag trodde.
Jag skulle skjutsa dig till busstationen, men det är inte så du åker, eller hur?
Nej. Nej, det är det inte.
Men det är nåt jag måste göra innan jag åker.
Stanna kvar. Naturen kallar.
Mamma, han har gått. Vi går nu.
- Det kan vi inte. - Varför inte?
Han dödade den där kvinnan! Vad är det för fel på dig?
- Om du inte gör det, så gör jag det. - Det räcker, Toni!
Vi kan inte för de kommer att hitta oss.
De kommer bara att skicka nån annan att göra det. Det är samma sak.
Starta bara bilen, tack.
Jag ljög för dig.
Jag sa att vårt arv var en välsignelse.
Jag ville skydda dig, Toni.
Vad måste du göra?
Jag måste hitta avfällingen.
Och ta hand om honom.
Sen är vi klara.
Du menar döda honom?
Om jag inte gör det för de bort dig.
Vad? Och tar mig vart?
Oroa dig inte för det kommer inte att hända.
Döda fåglar.
Vad pratar du om?
En kammare, i närheten.
De har letat efter en till i årtionden.
- Jag bryr mig inte. - Det kommer du!
Kolla.
Stella, avsluta jobbet.
Jag hittar kammaren och Toni hjälper till. Kom igen.
Håll dig lugn. Det är snart över.
Kom, Toni! Din mamma har ett viktigt arbete att slutföra.
Du!
- Om du ens rör henne, svär jag... - Stella!
Vilken typ av man tror du att jag är?
Kom igen, Toni!
Ett par gamla människor. Vad tror du?
De kommer väl inte att kämpa så mycket.
Som den där kvinnan.
Det gladde mig inte.
Mitt jobb är att skydda vårt folk.
Och det är ditt med.
Saker och ting har hållits ifrån dig för länge. Och det slutar idag.
Jag kommer faktiskt att insistera på att du har din perdisco omedelbart,
så fort detta är över.
Du är så nära Gud och du inser det inte ens.
- Inga fler hemligheter? - Nej.
Inte från mig. Aldrig.
Vem är då Caleb?
Han är din far.
Jag ska se till att ni träffas.
Det är dags att du besöker Caerul.
Ser du?
Jag är inte så hemsk.
Kom.
FÖR ÅLDRANDE ASTRONAUTER LYCKA TILL - BYRON
Vad har du där?
Bara vitaminer.
Vill du ge mig en handfull?
Jag behöver all hjälp jag kan få.
Speciellt nu när vi förlorar vår vaktmästare.
Ja. Det är synd att han åker.
Jag är glad, men jag är ledsen att du är sårad.
Tja...
Det är bäst så.
Verkligen? Det du har väntat på då?
Ödet och allt det där.
Jag är trött på ödet.
Älskling, jag måste berätta en sak.
Nån är på vår bakgård.
Vad?
Hej, unga dam.
Är allt okej?
Jag...
Jag är ledsen.
Han tvingade mig.
Vad...
Vi går in.
Okej.
Kan vi prata?
- Nej. - Jag vet att Irene berättade för dig.
Hon visade mig en grej begravd på bakgården.
- Det är svårt att tro. - Det är en underdrift.
En magisk dörr, en annan planet. Och vad är du ens?
- Precis vad jag sa att jag var. - Verkligen?
Du nämnde inte att du var, vad? En utomjording?
Jag är mänsklig, precis som du.
Okej, jag ska åka härifrån.
Du kan fortsätta leka familj med mina farföräldrar.
Jag är så trött på det.
Tack för att du körde hela natten till Michigan,
för att du lärde mig om karaoke,
och för shotsen.
Katie betalade för shotsen.
Tacka henne åt mig.
Verkligen? Ett handslag?
Vad var... Herregud!
Herregud! Skjuter nån på oss? Jag kan hämta min telefon.
Vi borde ringa polisen. Fan.
Okej. Fan. Denise, lyssna på mig. Du.
- Vad? - Jag vet vem det är. Hon är efter mig.
Åk snabbt till dina farföräldrar!
- Ja, men... - De är inte säkra. För bort dem.
Hallå!
Farfar! Farmor!
Skynda er, vi måste...
Det är lönlöst att gömma sig.
Jag kommer att hitta dig.
Honungsrostade.
Vem kom på det?
De förtjänar en medalj.
Vill du ha?
Vem är sanningssägaren bland er?
Snälla, låt oss gå.
Var är det?
Ditt barnbarn, eller hur?
- Det vore synd om jag måste döda... - På bakgården under skjulet.
Tack.
Det var inte så svårt.
Håll ett öga på dem, okej?
Ja.
Nick hade rätt om dig. Du kommer att bli bra på det här.
Så det är här du har gömt dig.
Du heter Toni, eller hur?
Jag heter Irene.
Det är min man, Franklin, och det här är Denise.
Jag är ledsen.
- Jag kan inte prata med dig. - Varför inte? Sa mannen det?
- Jag måste hjälpa honom. Min mamma sa... - Din mamma. Var är hon?
Hon är med avfällingen.
Du menar Jude. Han heter Jude.
Sluta.
Jag vet vad du gör.
Han är en bra person, Toni.
- Min mamma sa att han är våldsam. - Nej.
Jo. Att han satte många människor i fara.
- Att vi var tvungna att göra detta. - Tänk om din mamma har fel?
Snälla, Toni, snälla.
Inte en bra idé.
Det vore ett misstag att fundera på att befria dem.
Min mamma sa att vi gjorde rätt.
Guds verk.
Men jag tror henne inte. Eller dig.
- Gör det. De kan inte se dig. - Binda gamla människor?
Döda den där kvinnan? Det är fel.
- Världen... - Duktig tjej.
...är inte så svartvit som du tror.
Vill du inte att jag dödar honom?
TONI MOBIL
Toni, är allt okej?
Planerna har ändrats. Ta med pojken tillbaka hit.
Är du säker?
Ja.
Säg att vi har familjen här.
Om han inte vill att de skadas, borde han ge sig.
Så. Nöjd nu?
Vi har det gamla paret och flickan.
Om du vill hålla dem säkra behöver du bara visa dig.
Vi har träffats.
- Det tvivlar jag på. - Nej.
Jag kommer ihåg.
De tog med dig för att träffa min mamma.
Ja. Jag var bara en liten pojke.
Du knäböjde framför henne under ceremonin.
Efteråt grät du.
Bättre att inte prata.
Jag har aldrig riktigt förstått väktarna.
All den där uppoffringen. För vad?
För att skydda nåt som de aldrig riktigt kommer att vara en del av.
Du vände ryggen åt din familj, ditt samhälle och din tro.
Jag vet vad du har gjort.
Jag hade inget val.
Det har inte jag heller nu.
Jag vet inte vem du är eller vad du vill,
men du behöver inte hota min familj.
Tja...
Du hotade min…
…vän.
På sätt som du inte ens förstår.
Jude!
Det är kul att se dig igen.
Jag har alltid gillat dig. Alltid.
Även när du var olydig.
Sen går du och gör det här.
Vet hon att du är här?
Vem tror du skickade mig?
Du ljuger.
Sluta!
Är det mitt fel att de måste gå igenom detta? Nej.
- Det är ditt! - Jag är ledsen.
Du hade allt. Men det räckte inte.
Du sa att du inte skulle döda honom!
Det ska jag inte.
Du ska det.
Vilket bättre sätt att bevisa Calderon-familjens lojalitet?
- Det räcker! Inte hon! - Okej.
- Mamma. - Sätt igång då.
Snälla, gör inte det här.
Tyst, älskling. Titta bort.
- Stella. - Tyst!
Om du gör detta kommer hon inte att vara din dotter längre.
- Inte som förr. - Jag sa håll käften!
Stella!
Slutför uppdraget.
Okej.
Jag gör det.
Tillbaka!
Förrädare!
Mamma!
Pistolen!
Ser du, Toni? Hon är en mördare.
Det är i hennes blod.
Ditt också.
Inget mer dödande.
Mår du bra?
Mår ni bra?
Så vart är ni på väg?
Långt bort.
Är du säker på att ni klarar er med honom?
Ja, jag ska ta itu med honom. Det blir säkrare för alla.
Lita på mig.
Mamma, vad kommer att hända med huset?
Kan vi nånsin åka tillbaka för att hämta våra grejer?
Ärligt talat så tror jag inte det.
Vad vi än lämnade bakom oss, Toni,
kan ersättas.
Mamma, vad är Caerul?
Oroa dig inte för det.
Vi kommer att klara oss, vet du det?
Jag lovar.
Du sa att de kommer att fortsätta leta efter oss.
Men de kommer att sluta.
Varför?
För vi har ett förhandlingskort nu.
Om du blir hungrig.
Minns du första dagen jag låg sjuk? Du matade mig med det där.
- Brygden. - Brygden.
Det var hemskt.
Jag minns att jag tänkte att du måste ha varit en bra mamma.
Kom du... Kom du ihåg att ta en tröja?
Jag vill följa med dig.
Vad?
Inse det, du har blinda fläckar. Du gick vilse på väg till en bar.
Du kan knappt köra, blev arresterad. Du behöver mig.
Vänta nu. Blev du arresterad?
Denise, jag vet inte.
Det gör jag. Jag vet. Det är en hemsk idé.
Jag kan inte gå tillbaka till där jag var.
Och jag kan inte stanna här i Farnsworth heller.
Jag måste göra nåt nytt. Och vad är mer nytt än det här?
Jag måste säga att jag väntade mig en bilresa eller ett flyg.
Det här är lite konstigt.
Är detta verkligen okej?
Nej.
Men vad kan vi göra? Hon är...
Hon är en vuxen kvinna.
Hon är också vårt barnbarn.
Jag vet.
Det är så svårt.
Men vi använde den saken över 800 gånger och vi är fortfarande kvar.
- Knappt. - Ja.
Men vi är kvar.
Det var nytt.
Jag hittade detta i min fars bok.
Det är ungefär som en adress.
Han lämnade det.
Så det här borde ta oss till honom.
Han vet hur han ska hålla oss alla säkra.
Men tills dess, var försiktiga.
Och den saken du har, den kan föra henne tillbaka hit, visst?
Ja.
Men så att ni vet, återställs den efter varje resa,
så om ni försöker följa efter, tas ni bara tillbaka till...
Ni vet vart.
Första tecknet på fara kommer du tillbaka hit.
- Ja. - Lovar du?
Jag lovar.
Okej.
Om hon skadas, svär jag...
Förstår du mig?
Ja. Naturligtvis, jag svär.
- Älskar dig, raring. - Jag älskar dig, farfar.
- Hej då, farmor. - Älskar dig.
Jag älskar dig också.
- Var försiktig. - Okej.
- Är du redo? - Ja.
Vi går innan jag ändrar mig.
Vi kanske borde sluta komma hit så ofta.
Jag har väntat i åratal på att höra dig säga det.
Men, älskling...
Det är nåt jag måste berätta för dig.
Vad ska vi göra?
Jag vet inte.
Kan vi åka till Disneyland?
Ja, det kan vi.
Håll i dig.
Mamma.
- Vad är det som händer? - Jag vet inte!
Håll i dig!
Mamma!
Vad hände?
Vi har två personer.
Du är en väktare, eller hur?
Jag var det.
Intressant.
Väldigt intressant.
Mamma? Nej. Mamma!
Hej, Cornelius.
Minns du mig?
Jag glömmer aldrig en avfälling.
Vi ska ha kul, du och jag.
Ja, det ska vi.
Välkommen till den fallna världen.
Var är vi?
Bangkok.
Jag fattar inte att du aldrig berättade om det här.
Jag är chockad.
Och jag är också väldigt imponerad.
Jag tänkte att om du kände till dräkterna så skulle du använda dem.
Du känner mig väl.
Är du säker på att du vill göra detta?
Vill jag? Nej.
Nej, det gör jag inte, men Jeanine förtjänar ett svar.
Byron är där ute nånstans,
levande eller inte.
Jag måste försöka hitta honom.
Snälla säg inte adjö eller citera nån vacker dikt.
Jag är nervös som det är.
Jag tror på dig, Franklin.
Har jag alltid gjort.
Kan du hämta min mössa?
Vad ser du?
Jag ser dig.
Verkligen?
Älskling, jag hittade vårt soffbord.
Franklin, sluta skoja.
Det gör jag inte.
Jag ska fortsätta.
Vad sa du? Du hörs dåligt.
Franklin?
Franklin.
Kan du höra mig?
TOM - FULL LUFTFÖRSÖRJNING
- Irene? - Ja? Ja, jag hör dig.
Snälla, kom tillbaka nu, Franklin.
Det är nåt fel på min luft.
Säg bara nåt, älskling, vad som helst.
Irene.
Franklin?
Jag älskar dig.
Jag kan se alla stjärnorna.
Det börjar bli mörkt.
Franklin, snälla sluta.
Irene, jag hittade nåt. Kom.
Vad är det?
Jag vet inte.
Så ja.
Andas bara.
Hur är detta möjligt?
Jag kom efter dig.
Du...
Vi lever.
Ja, det gör vi.
Andas bara.
Franklin, titta.
Jeni Orimalade
Bengt-Ove Andersson