Dobře.
Do prdele! To jsem nemohla být já.
Jak se sakra dostala do domu?
Dobře. No tak! Vím, co mám udělat.
A pak jim řekneš co?
Erin, co jim řekneš?
Tvoje dvanáctileté já
se vloupalo do domu s punkovými přáteli, které jsi nikdy neměla?
Možná je cestování v čase v roce 2019 úplně normální.
Jo, to dává smysl.
Protože jsme vídaly přátelské roboty z budoucnosti
a vojáky z občanské války. To je kurva šílený!
Já vím!
To je mé budoucí já. Tím se stanu.
Prostě jsem utekla jako dítě.
Dobře.
Tohle není skutečné.
Tohle je psychotická epizoda.
Já ne... Musí existovat nějaké vysvětlení.
Nežiju pořád ve stejném domě. Mám být...
Přijde můj manžel brzy domů?
-Spí moje děti nahoře? -Možná jsme mrtvé.
Co? Cestování v čase je pravděpodobnější než naše smrt?
-Jestli jsme mrtvé, jsme v pekle. -Myslíte, že je v pohodě?
Vím, že se nehýbal, ale mohl by být v pořádku, že jo? On...
-Nevím. -Myslím, že to všechno musí být zrušeno.
Musíme to vrátit zpět nebo to zvrátit nebo...
Sakra.
Dobře, tak se vrátíme do vesmírné kapsle...
Ne. Přestaň. Ne, tam nejdeme.
Pokud jsme cestovaly v čase...
-Což nevíme jistě. -Dává to větší smysl, než že jsme mrtvé.
-No a co. -Na tom záleží.
Ať je to cokoliv.
Může to být klidně futuristický podtácek.
-Podtácek? -A co ona? Ty?
Ty, pokud tam nahoře je opravdu tvé budoucí já, tak by mohla někoho zavolat.
Komu zavolá? 911 pro cestování v čase?
Chcete volat 911?
-Dobrý bože, jsou tu roboti z budoucnosti. -Co je to za věc?
Chcete volat 911?
Holky?
Do prdele.
Holky od novin
Prosím, otevři dveře.
Jsem přímo tady. Chvilku vydrž, jo?
Otevři ty dveře, prosím.
Tohle se ve skutečnosti neděje. Tohle...
-Tohle je skutečné. -Do prdele.
Prosím, teď nenadávej.
Děti spí?
Co?
Co se stalo s mámou?
Ježíši.
Důležité je, že už se netrápí.
Missy se taky něco stalo? Je mrtvá?
Co?
Ne.
-Ne. -A kde je?
Copak se už nevídáme?
Já...
Měla jsem prostě nějaké problémy a...
Missy mě zrovna nepodpořila.
A pak to všechno s mámou a...
Odpověď na tvou otázku zní ne. Lidé vyrostou a věci se změní,
Missy má celý svůj život
a já mám svůj.
Takže jsme vdané?
Zníš přesně jako máma.
Pořád jsme svobodné.
A jsme... jsi šťastná?
To je silný výraz, když jsi v mém věku, dítě.
Vsadím se, že jsi momentálně posedlá
seriálem Growing Pains, viď?
Překvapivě, Tiengovi nejsou Seaverovi.
Nikdy jsme nebyly a... Jsem to já sama, takže to ani není množné číslo.
Missy má celej svůj podělanej život
a znáš mě, mám dům,
práci, stupidní malý auto a xanax.
Jediný, co se zlepšilo, je to,
že si lidi ve městě přestali myslet, že mám prádelnu.
Co děláš za práci?
Pracuji v soudnictví.
-Právnička? -Koncipientka.
Ano, koncipientka.
Co mám říct? Už si ani nepamatuju,
čím jsem chtěla být ve tvém věku.
Americká senátorka a matka čtyř dětí.
No, jak vidíš, to se nenaplnilo.
Musíme tu s tebou zůstat.
Alespoň přes noc.
Jistě, jo, samozřejmě.
A jsme nemocné?
To je v tuto chvíli velmi nejasné.
Panebože.
Mohu se zeptat, proč jsi celá od krve?
Jedna holka dole mě střelila do břicha, ale jsem v pořádku.
Dobře.
Chápu. Vlastně to vůbec nechápu,
ale vypadáš v pořádku.
Tady máš.
Na.
-Díky. -Jo.
Snědly jste všechny moje okurky.
Mám je dost ráda.
Jo, já vím.
Mac.
Jsem v pohodě.
Mac.
Mac!
Ahoj. Nechceš aspoň deku
nebo nějaké pyžamo?
Můj bratr říká, že nemám nosit nic,
v čem by mi nebylo příjemné umřít.
Zní jako správnej chlap. Možná bys mu měla dát moje číslo.
V této době hyneš, zde odpočívej navěky.
-Co vzkázat Velkému otci? -Nic.
Ale tato oběť...
Byl by to konec.
Erin?
-To s tvou mámou mě mrzí. -Mě taky.
Jo. Díky.
To je tvůj otec?
Zemřel, když mi bylo devět. Moje máma se přes to nikdy nepřenesla.
Je hezké mít na fotky zvlášť určené místo.
V Číně si takhle připomínáme blízké.
Máme na to různá pravidla.
Jako třeba, že musí být čelem k oknu nebo balkónu
a být v určité výšce. Dřív jsem si myslela, že je to hloupé.
Myslíte, že všichni naši rodiče jsou mrtví?
Tiff, bože.
Moji mazlíčci jsou rozhodně mrtví.
To je hrozné.
Mám křečka.
Myslíš měla jsi.
Divný Al je mrtvý.
Co?
Nejspíš je jen starý.
Můj křeček se jmenuje Divný Al.
Divný Al?
Dobře, KJ, máš nějaké mazlíčky?
Ano, mám.
Mám psa a měla jsem mořské opice.
To si vymýšlíš.
Missy a já jsme taky měly mořské opice.
V první třídě byl kluk, co se jmenoval...
-Divný Al? -Ne, přestaň.
-Byl to Craig Wicksome. -Craig.
Přinesl nám všem ukázat mořské opice
a když jsem otevřela plastové víko, tu vrchní část, tak to smrdělo jako...
Smrdělo to jako prase!
Jsem vidět.
A stojím za to...
Na emocionální úrovni vyhraju.
Finančně...
Vyhraju.
A v životě, já...
Jsem...
Budu...
Doma je nejlíp...
Co tady děláš? Kriste! Mohla jsi mě zabít!
Málem jsem ti prorazila lebku.
Ale vážně, co tady děláš?
Proč máš ten klíč?
Pro případ, že se sem někdo vplíží za tmy.
-Kde to sakra jsme? -Nepoznáváš to?
Bydlím tu.
Bydlela jsem.
Mac, moc mě to mrzí.
Víš...
když zašilháš, budoucí Sony Stream vypadá skoro stejně.
Ale jela jsem kolem bývalé školy na Amherst,
je to úplně pryč, což je skvělý.
Dům paní Carsonové je na prodej.
Nejspíš by jí teď bylo tak 116?
Jo. Zbyly z ní jen kosti.
Panebože, to je tak v háji.
To je továrna na auta. Táta tam pracuje.
„Pracoval“, myslím.
Jo, teď zbyly jen kosti.
-Promiň. -Jo, to je v pohodě.
Mezi Japonci a Jamesonem měl stejně sotva nějakou práci.
-Hele, můžeš s tím vším přestat? -Proč?
Protože jim nejde o práci tvého otce v bance?
Ne. Nejdou po práci ničího otce
a ani tohle nemůžeš říkat. Není to v pohodě.
-Já ani nechci jít... -Dej mi pokoj.
Ne, vážně. Proč jsem bohatá holka s bankami
-a šampaňským... -O co ti jde? Můžeš mi to vysvětlit?
O co ti jde?
-Slyšela jsi někdy o holocaustu? -Dej mi pokoj!
Zeptej se mé babičky, jsem si jistá, že si to užila.
Tady není nacistické Německo.
A přesto mi někdo na skřínku napsal „židovská děvka“.
Jo, no...
Nic takového bych neudělala.
Dobrý vědět.
Čí je tohle?
Klídek. Jenom klídek.
To je tvoje?
Jo, je to moje.
Celkem jsme se s klukama poprali,
než jste se objevili, a začali nás odstřelovat.
Kdo je KJ Brandman?
Je KJ v Odboji?
To je... To stačí. Ano. Ano.
-Pracuje sám? -Ne.
-Lou je vůdce. -Lou? Dobře. Kolik jich ještě je v buňce?
No, je tu Nico, John Cale, někdy i Andy Warhol.
To je problém s vámi teenagery.
Hodně si věříte, ale máte špatný úsudek.
Teď mi řekni pravdu.
Hej.
Míříme do lesa, odkud jsme přijeli, ale potřebujeme, abys nás odvezla.
Dobře, jo, jo. Kolik je hodin?
Říkala jsem, že se musíme vrátit do té časové kapsle.
Můžeš nás vzít?
Zpět na místo, kde...
mezigalaktická bitva začala?
Pořád se na to snažím přijít.
Cestování v čase, jo. Jedno po druhém.
Víš, čím pomalejší budeš, o to déle tu s tebou budeme bydlet.
To je ono.
Takže kam šel?
Možná vstal po tom, co jsme odešly, a je v pořádku.
Kdo je v pořádku?
Víš co? Nedělej si starosti.
Nemůžu přijít na to, kam se poděla ta krev.
Prosím?
Má pravdu. Někdo to tu musel všechno uklidit.
Do prdele.
Moje hokejka, kde je? Neviděla jsi ji?
-Podívej se po ní, Tiff. Kde je? -Dobře. uklidni se.
Co to sakra děláš?
Jen to dokumentuji.
-Doufám, že nám to později pomůže. -To je kamera?
-Dobře, takže... -Proboha!
Jo, víte, v budoucnosti jsou telefony bez kabelů.
-Ty už máme. -Některé z nás.
Ne, jsou to telefony, ale fungují také jako počítače,
které si můžete vzít s sebou ven a nosit je v kapse.
Věděla jsem, že to znám.
To je počítač. Kam bys to vzala, kdyby to bylo rozbité?
Možná někoho znám.
KJ.
Doufala jsem, že k tomu nedojde, ale možná je čas zavolat budoucímu já.
Cože?
Věříš jí?
Jistě.
Ale myslíš, že je schopná?
TECHDOCTORS OPRAVA POČÍTAČŮ A TELEFONŮ
Bylo skvělé nechat dům za zády.
O něco lepší by bylo
sledovat demoliční kouli procházet přímo skrz.
To se mi zdá trochu...
Já nevím... smutný?
Ne, teď jsem volná.
Já ne.
Musím se vrátit zpátky do pekelného dne.
Máma mě potřebuje. A má sestra.
Dobře, to je fuk. Je to tvůj pohřeb.
Víš ale, z čeho mám dobrý pocit?
Z toho, co jsem nenašla.
Nějakou ubohou starší verzi sebe sama.
Manžel alkoholik, co dělá leda hovno.
Víš, věděla jsem, že z Dodge vypadnu.
Budoucnost je tak slibná, viď?
Už na ty sračky kašlu.
To se máš.
No tak, tak jsem to nemyslela.
Poslyš, o tom, jak jsi byla postřelená.
Vím, že víš, že to nebyla moje chyba.
Vím, že to víš, já jen, jestli jsi naštvaná,
jsem ráda, žes neumřela, když ta zbraň vystřelila.
Ale mrzí mě, že jsem tě postřelila. Už se to nestane.
-Díky. -Zvládla jsi to jako opravdová hrdinka.
Můj bratr by řekl, že máš cajones.
-Co to sakra znamená? -Kulky. Jako klučičí.
Koule.
Nechutný.
Ne, to znamená, že jsi tvrďák, chápeš?
Tvrďák.
Vždycky jsem si myslela,
že až vyrostu, budu mít dvoupatrový dům hned vedle Missy.
Naše děti budou nejlepší kamarádi, budou chodit do stejných škol.
Jen jsem od sebe čekala víc, víš.
Tvé budoucí já není zas tak špatné, víš?
Jsi na sebe moc přísná.
Dala ti to tričko...
s nápisem „blb“.
To je její tričko?
-Cože? -Padne ti.
-Buď zticha. -Poznámka na okraj.
-Ahoj. -Ahoj.
Už je to nějakou chvíli, viď? Jak se máš?
Dobře. Jo.
Dobře.
Jak jsi včera zvládla výpadek proudu?
Však víš, čekala jsem, dokud to zas nenahodí.
Já taky.
Proto nikdy nenechávám záložní disky zapojené.
Dobrý nápad.
Po pravdě už jsem si nemyslel, že o tobě někdy uslyším.
Což bylo divné, protože jsem se dobře bavil.
Měla jsem hodně práce.
Jsem opravdu rád, že tě vidím.
-Jo. -Jo.
Ta noc byla skvělá.
Vypili jsme tu láhev vína v italské restauraci.
Celou noc jsme si povídali...
-Co to dělá? -To je její přítel?
To jsou moje neteře.
-Skvělý. -Jo. Tamhle.
Vsadím se, že jednou chtějí být jako jejich super teta.
Jo, o tom pochybuju. Mám takový problém.
Potřebuju si něco nechat opravit.
Kde jsi to vzala?
-Nic takového jsem ještě neviděl. -Viď? Je to...
Rozhodně to není nic rozšířeného. Zatím ne.
Smíme tohle vlastně mít?
No, je to prototyp.
Víš, pracuju na patentu
a šéfové ve firmě chtěli blíže popsat specifikace,
takže je to opravdu tak trochu přísně tajné, Koko.
Dobře, rozumím. Přísně tajné. Teda já zírám.
Podívej, zkusme to nejdřív nabít, jo?
-Jo. -Dobře.
Mohla by to být jen špatná baterie.
-Nech mě to zkusit bezdrátově nabít. -Dobře.
Dobře.
Dobře. Myslím, že to shořelo.
A, do prdele. Do prdele!
Do prdele.
-Co to děláš? -Co jsi to udělal?
Nebojte se! Všechno bude v pořádku.
Panebože.
Nikdy se nedostaneme domů.
Ano, dostaneme. Vrátíme se. Je to v pořádku.
To není v pořádku!
Byla jsem na cestě na MIT. A teď se nedostaneme domů.
-Dostaneš se domů. -Ne, nedostanu!
Protože stojím v obchodě s počítači s chlapem, kterého klátíte,
co zničil naši jedinou šanci dostat se domů.
-Dobře. -Půjdu dozadu a zkusím se podívat po...
Mockrát děkuji. Máš ruku v pořádku?
Promiň.
Tiff, podívej se na mě. Dostaneme se domů.
-Jak? -To nevím.
Ale až se tam dostaneme, víš, kdo tam bude čekat?
Divný Al.
I když je Divný Al mrtvý.
Tiffany, no tak.
Dobře. Víš co? Seru na to.
Tiff, najdeme tvé budoucí já.
Vlastně, najdeme budoucí já vás všech.
Jo, potřebuji své já. Bude vědět, co dělat.
Bude vědět, jak tohle všechno zvládnout.
Jistě je skvělá, úžasná a má hodně vysoké daně z příjmu.
-Potřebujeme telefonní seznam. -Ty už dávno nemáme.
-Nemáte ani telefonní seznamy? -Klid! Uklidni se!
Najdeme ji na internetu.
Co je to internet?
Tohle je úžasné!
-Tohle je jako... -Nemohla bys prostě...
Všechno, jako všechny lidské znalosti, stačí jen...
Na to použít počítač.
No, jo, tak nějak. Taky je tam hodně kravin.
-Mohla bych jen... -Jo, jasně, do toho. Do toho.
Mac, vypadni! Rozbiješ to.
Tak co, jak to všechno zvládáš?
Ta věc...
co se stala v lese,
byl někdo zraněn?
Dokážu myslet jedině na...
Proč já?
Proč já a ne někdo jiný z nich? Proč jsem na něj zaútočila právě já?
-Už jsi někdy někomu ublížila? -Ne.
Nikdy? Ani při sportu nebo tak?
Já...
Nikdy jsem žádný sport nehrála, KJ, vlastně ani žádný sport nesleduji.
I když, vlastně, občas si celkem užiju dobrý baseballový zápas.
Jsou Indians i v budoucnosti tak špatní?
Ne, zlepší se.
Zlepší se, ale víš jak, nechci nic prozrazovat...
-O kolik lepší? -O hodně lepší,
ale, však víš, pořád jsou to Indians, ale...
I když, ten název už dnes není moc v pořádku.
-O čem to mluvíte? -O baseballu.
Vždyť baseball ani nemáš ráda.
GOOGLE TIFFANY QUILKINOVÁ
Ano!
Mám institut. Mám svůj vlastní institut.
Je to Institut Quilkinové. Vidíš, říkala jsem ti, že jsem někdo.
Myslíš to vůbec vážně?
Budoucí já nás dostane domů.
Zdá se, že si ve svém životě vedeš skvěle.
Je v Clevelandu. Takže musíme hned vyrazit.
Hele! Přestaňte. Všichni poslouchejte.
Nikdo do Clevelandu nepojede. Musíme si dát pauzu, jasný?
-„Dát si pauzu?“ -Jo.
To máš v plánu?
Kriste, můžeš mi dát svátek?
Řekla jsem, že mě to mrzí, ať už je to cokoliv...
-Myslíš cokoliv to bylo. -Ano.
Usmažilo se to nebo tak něco.
Podívej, jen říkám, že spěchat...
Musíme se dostat domů. Jasný? Máme povinnosti.
Máš být dospělá, nebo ne?
Proč je tak těžké tohle pochopit?
-Neříkám, že bys to měla vzdát. -Vtipný, že to říkáš zrovna ty.
Co to má znamenat? Hele.
Pamatuješ ve čtvrté třídě,
kde jsme měli shromáždění a oni mluvili o roce 2000?
Paní Andersonová řekla: „Někteří z vás budou mít práce,
„které zatím ještě nevynalezli.“
Proč bych si to měla pamatovat?
-Zkoušela jsi někdy něco udělat? -Je mi líto,
že mě nezvolili do Kongresu a nevyprdla jsem čtyři děti.
Co tu pořád děláš? V tomhle domě? Bez nikoho?
Nebo bez ničeho?
Už ani s naší sestrou nemluvíš.
Nerozumíš tomu.
Starala jsem se o matku.
A ani to jsi nedokázala, viď?
Promiň, ale ty jsi doslova ta nejhorší verze toho, jak můj život mohl vypadat.
Dobře, víš co, možná si myslíš, že víš, co chceš,
ale pravdou je, že nemáš ani ponětí, kdo vlastně jsi.
Jsi dvanáctileté dítě.
Ježíšikriste! Mám filmy na DVD, co jsou starší než ty.
A očividně jsme ta samá osoba, takže jen urážíš sebe sama.
-Jo? -Jo.
Dobře, víš co? Možná se stanu tebou, ale zatím tebou ještě nejsem.
A já si pohlídám, abych se tebou nikdy nestala.
Hodně štěstí, protože víš co?
S těmi novinami, na které jsi tak pyšná, praštíš po jednom dni.
Tyhle holky si ani nepamatují tvé jméno.
Nejsi pro ně nic. Nováček, to je všechno.
Chceš mě vinit z toho, že se vzdávám? No, začala jsem s tím už dávno.
Máš pravdu, Tiff.
Vsadím se, že to, co se stalo z tebe, je mnohem užitečnější.
To asi kdokoliv. Jdeme.
KJ!
Aspoň máš kde být. Máš práci.
-Mohla z tebe být šlapka na cracku. -Mac, no tak!
Fajn.
No, jsem si jistá, že KJ je ve vězení.
Nepamatuju, že by autobusová zastávka byla tak daleko.
Uplynulo 31 let.
Kdo ví, jestli tady ta zastávka ještě je.
Takhle se nikdy ze Stony Stream před setměním nedostaneme.
Musíme najít nějaké místo, kde bychom mohly pobýt.
Kolik myslíš, že teď stojí lístek?
-Nemám ponětí. -Mám jen pár babek.
Počkej, kde je ten přístroj?
Ta věc je jediná stopa, jak se dostat domů.
Jak to mám sakra vědět?
-Nikdo ho nevzal? -Říkáš, žes na něj zapomněla?
Musíme se vrátit a dostat ho zpátky.
Jak nám mé budoucí já může pomoct,
když nemáme zařízení, co by nás dostalo domů?
Sakra, ne! Tam se nevrátím.
Hele, lidi, kde zůstanem dnes večer?
Co to do prdele je?
Vítej.
STF, jednotka 953. Povolit systém?
Ano.
KÓDOVÁNÍ
SOUČASNÉ UMÍSTĚNÍ 21:34:51_28.08.2020
Co?
Ne.
Deaktivovat. Odvolat aktivaci. Zastavit.
Systémové zbrojení.
-Systém vyzbrojen. -Vyzbrojen?
-To je strašidelný. -Co se s tím stalo?
Aspoň to má střechu.
Tohle si pamatuju.
Hrávala jsem si tu hodiny.
Bývala tu hračkárna.
S Missy jsme přemlouvaly mámu, aby nás sem vzala.
Rodiče mi koupili Atari.
Tady bylo občerstvení.
Teda, teď bych si klidně dala wafflový hranolky.
Panebože, jo.
Pamatuješ, když tu hrála Debbie Gibsonová?
Jo, to bylo úžasné! Prosila jsem mámu celé týdny, aby koupila lístky.
Já taky.
To bylo poprvé, kdy jsem slyšela její hudbu.
Viděla jsem ji jen v časopisech.
-Je tak cool. -„Je tak cool.“
Debbie Gibsonová je dost děsná.
Vzpomínám si, kdy jsem tě poprvé viděla, Mac.
Bylo to támhle u té velké fontány.
Tvůj bratr lovil mince
a ty jsi šla za ním a strčila ho tam.
Tady to máme, bratr Mac. Vsadím se, že to on je teď ve vězení.
Hele, naser si!
Myslíš, že znáš mou rodinu?
A ty. Co seš zač, jsi snad nějaký stalker?
-Ne, jen jsem tu nakupovala s mámou. -Jo, dost ujetý.
Proč musíš být pořád taková kráva?
Je mi zle ze všech, co mluví o starých dobrých časech,
jako by byly opravdu dobré.
Bylas u mě doma, pracháči.
Takže nedělej, že sis nevšimla, jak moc chudí sakra jsme.
A já jezdím tu trasu, protože potřebuju peníze na oběd.
Ne hračky, zasranej inspektore Šikulo.
Dobře. Promiň.
A Nováčku, život nemá být jak z perfektního seriálu.
-No tak, Mac. -Stejně nejsme kamarádky.
Jedno ráno jsme se spolu vydaly doručovat noviny.
Všechny nemusíme pořád dělat to samé
jak kámošky z Kristy a jejího klubu.
Je to kurva hloupý.
Všichni se tu jen snažíme dostat domů.
Seru na to!
Nevrátím se.
Cože? Jasně, že se vrátíš.
-Děláš si srandu, viď? -Musíme zůstat spolu.
Víš, vlastně nemusíme.
Pamatuješ si ten počítač v tvém dospěláckém domě?
No, použila jsem ho, abych našla svého bratra.
Hádej co, Erin? Hádej, Tiff?
Teď je z něj doktor na pohotovosti. A co tahle jablka?
Možná, že nakonec budoucí Coyle není taková troska.
Chvilku tu s ním zůstanu.
Potom půjdeme s tebou.
-Jo, nejste zvané, blbky. -Mac, je lepší, když zůstaneme pohromadě.
Proč? Tvoje budoucí já si nikoho z nás ani nepamatuje.
Takže víš, co to znamená?
To sakra znamená, že už se jedna o druhou nestaráme.
Nech ji jít, když myslí, že je tak drsná.
Jo. Protože ty jsi ten chladný psychouš, co zabil chlapa
-hokejkou. -Nech toho.
Jo, bouchni mě. Praštíš mě? Jo, do toho.
Jo, to jsem si myslela.
Každopádně, bylo to skutečné.
Myslím, že se uvidíme v budoucnosti.
Nebo nikdy.
Což bude taky fajn.
Gepard využívá k pronásledování své kořisti krátkých rychlých výpadů...
Volala Skylar. Chtěla vědět, jestli chceme pořádat
letošní večeři majitelů domů.
Ozzie?
Chceš pořádat Večeři majitelů domů?
Musíme? To je padesát lidí slídících po domě
a vždycky to dopadne tak,
že pak dva týdny jíme zbylou bruschettu, prostě to...
-Dobře, čekáš někoho? -Ne.
Není to konec světa, drahoušku.
...není skryt ve tmě
a na jaře možná překvapí útokem na svou kořist.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jsem Karen. -Ozzie.
Jaký krásný dům! Zrovna jsme se přistěhovali z ulice Sycamore.
Starší zástavba.
To je vaše?
Moje dcera si hrála vzadu v lese a našla to.
Viděla jsem jméno, ptala se kolem.
Tohle jste našla tam v lese?
-To není možné. -Takže to poznáváte?
-Co to... -Ozzie?
-Počkejte. Uklidněte se. -Co to...
Překlad titulků: Renata_C
Kreativní dohled Tereza Němcová