‫בסדר. בסדר, בסדר.‬
‫לעזאזל! אין מצב שזאת הייתי אני.‬
‫איך לעזאזל היא נכנסה לבית?‬
‫בסדר. בסדר. קדימה! אני יודעת מה לעשות. אני יודעת מה לעשות.‬
‫ואז מה תגידי להם?‬
‫ארין, מה את מתכוונת להגיד להם?‬
‫גרסה בת 12 של עצמך‬
‫פרצה לבית שלך עם החברות הפרחחיות שלה שמעולם לא היו לך?‬
‫את יודעת, אולי מסע בזמן הוא פשוט עניין שגרתי ב-2019?‬
‫כן, זה הגיוני.‬
‫כי פגשנו אצלנו שם רובוטים עתידיים ידידותיים‬
‫וחיילים ממלחמת האזרחים כל הזמן. זה מטורף, לעזאזל!‬
‫אני יודעת!‬
‫זאת אני בעתיד. זה מה שאני הופכת להיות.‬
‫פשוט ברחתי כמו ילדה.‬
‫בסדר.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫זה התקף פסיכוטי.‬
‫אני לא... חייב להיות איזה הסבר.‬
‫אני לא גרה עדיין באותו הבית. אני אמורה להיות...‬
‫בעלי חוזר הביתה בקרוב?‬
‫- הילדים שלי ישנים למעלה? - אולי אנחנו מתות.‬
‫מה? מסע בזמן סביר בהרבה מכך שאנחנו מתות?‬
‫- אם אנחנו מתות אז אנחנו בגיהינום. - הוא בסדר לדעתכן?‬
‫כלומר, אני יודעת שהוא לא זז, אבל ייתכן שהוא בסדר, נכון? הוא...‬
‫- אני לא יודעת. - אני חושבת שצריך לבטל הכול.‬
‫צריך לבטל או להפוך את זה איכשהו, או...‬
‫זין.‬
‫בסדר, אז נחזור לקפסולת החלל הזאת...‬
‫לא. לא, לא, תפסיקי. לא, אנחנו לא הולכות לשם.‬
‫אם באמת נסענו בזמן...‬
‫- אנחנו לא יודעות בוודאות. - הגיוני יותר מכך שאנחנו מתות.‬
‫- שיהיה. -זה בטוח חשוב.‬
‫מה שזה לא יהיה.‬
‫עד כמה שידוע לנו זו תחתית עתידית למשקאות.‬
‫- תחתית למשקאות. - ומה איתה? איתך?‬
‫את, אם זו באמת את העתידית שם למעלה, אולי היא יכולה להתקשר למישהו.‬
‫למי היא תתקשר? למוקד החירום של נוסעים בזמן?‬
‫את רוצה להתקשר למוקד החירום?‬
‫- אוי, אלוהים, יש רובוטים עתידיים. - מה הדבר הזה?‬
‫את רוצה להתקשר למוקד החירום?‬
‫בנות?‬
‫לעזאזל.‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫תפתחי את הדלת, בבקשה.‬
‫אני כאן. חכי רק רגע, בסדר?‬
‫פשוט תפתחי את הדלת, בבקשה.‬
‫זה לא אמיתי. זה לא אמיתי. זה...‬
‫- זה אמיתי. - לעזאזל.‬
‫בבקשה אל תקללי עכשיו.‬
‫הילדים ישנים?‬
‫מה?‬
‫מה קרה לאימא?‬
‫אלוהים.‬
‫הדבר החשוב הוא שהיא לא סובלת יותר.‬
‫משהו קרה גם למיסי? היא מתה?‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫- לא. - טוב, איפה היא?‬
‫אנחנו כבר לא מבלות יחד?‬
‫אני...‬
‫למעשה נקלעתי לקשיים, ו...‬
‫מיסי לא בדיוק תמכה בי.‬
‫ואז הכול עם אימא,‬
‫והתשובה לשאלתך היא "לא". אנשים גדלים ודברים משתנים,‬
‫מיסי חיה את חייה‬
‫ואני את חיי.‬
‫אז אנחנו נשואות?‬
‫את נשמעת בדיוק כמו אימא.‬
‫אנחנו עדיין רווקות.‬
‫אנחנו... את מאושרת?‬
‫זאת מילה טעונה כשאת בגילי, ילדונת.‬
‫בואי נראה, אני בטוחה שאת משוגעת‬
‫כרגע על "להתבגר ולהתגבר", נכון?‬
‫ממש הפתעה, בנות משפחת טיינג הן לא משפחת סיברס.‬
‫מעולם לא היינו ו... זאת רק אני, אז זה אפילו לא ברבים.‬
‫כלומר, מיסי חיה את החיים המזדיינים שלה,‬
‫ואני, את יודעת, יש לי רק הבית שלי,‬
‫העבודה שלי, המכונית הקטנה והאידיוטית שלי והקסנקס שלי.‬
‫הדבר היחיד שהשתפר הוא‬
‫שאנשים בעיר הפסיקו להניח שאני מבינה במכבסות.‬
‫מה העבודה שלך?‬
‫אני עובדת במערכת המשפט.‬
‫- עורכת דין? - מזכירה משפטית.‬
‫כן, מזכירה משפטית.‬
‫מה את רוצה שאגיד? כן, אני אפילו לא זוכרת‬
‫מה רציתי להיות כשהייתי בגילך.‬
‫סנאטורית אמריקנית ואימא לארבעה.‬
‫טוב, כפי שאת רואה זה לא התרחש.‬
‫אנחנו צריכות להישאר כאן איתך.‬
‫לפחות למשך הלילה.‬
‫בטח, כן, ברור.‬
‫עוד משהו, אנחנו חולות?‬
‫זה מאוד לא ברור כרגע.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אפשר לשאול אותך למה את מכוסה בדם?‬
‫אחת הבנות האחרות למטה ירתה בי בבטן, אבל אני בסדר עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫הבנתי. לא ממש הבנתי את זה.‬
‫אבל כלומר, את נראית בסדר.‬
‫הינה.‬
‫- תודה. - כן.‬
‫אכלתם את כל החמוצים שלי.‬
‫יש לי חולשה לחמוצים.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫מאק.‬
‫אני בסדר.‬
‫מאק.‬
‫מאק!‬
‫היי. כן, את רוצה לפחות שמיכה‬
‫או בגדים לישון בהם?‬
‫אחי אומר לי לעולם לא ללבוש משהו‬
‫שלא תרצי לאבד את ההכרה בו.‬
‫נשמע כמו בחור לעניין. אולי כדאי שתיתני לו את המספר שלי.‬
‫בעת זו נפלת, בה תנוח לנצח נצחים.‬
‫- מה העדכון לאב הגדול? - שום עדכון.‬
‫אבל הנפגע הזה...‬
‫זה יעבור.‬
‫קיי-ג'יי ברנדמן‬
‫ארין?‬
‫- צר לי על אימא שלך. - גם לי.‬
‫כן. תודה.‬
‫זה אבא שלך?‬
‫הוא מת כשהייתי בת תשע. אימא שלי מעולם לא התגברה על זה.‬
‫נחמד שיש מקום כזה מיוחד לתמונה.‬
‫בסין זה דבר חשוב לזכור אנשים.‬
‫יש כל מיני כללים.‬
‫למשל שהתמונות צריכות לפנות לחלון או למרפסת‬
‫ולהיות בגובה מסוים. תמיד חשבתי שזה טיפשי.‬
‫אתן חושבות שכל ההורים שלנו מתים?‬
‫טיף, אלוהים.‬
‫חיות המחמד שלי בטוח מתות.‬
‫זה איום ונורא.‬
‫יש לי אוגר.‬
‫כלומר, היה לך.‬
‫וירד-אל מת.‬
‫מה?‬
‫הוא כנראה רק זקן.‬
‫שמו של האוגר שלי הוא וירד-אל.‬
‫וירד-אל?‬
‫טוב, קיי-ג'יי, יש לך חיות מחמד?‬
‫כן, יש לי.‬
‫יש לי כלבה והיו לי קופי ים.‬
‫את ממציאה את זה.‬
‫גם למיסי ולי היו קופי ים.‬
‫היה ילד אחד בכיתה א' ושמו היה...‬
‫- וירד-אל? - לא, תפסיקי.‬
‫- קרייג ויקסם. - קרייג.‬
‫הבאתי את קופי הים שלנו להראות לכולם,‬
‫וכשפתחתי את מכסה הפלסטיק, את החלק העליון, ונדף ריח של...‬
‫נדף ריח של חזיר!‬
‫אני נראית.‬
‫ואני בעלת ערך...‬
‫רגשית, אצליח.‬
‫כלכלית...‬
‫אצליח.‬
‫ובחיי, אני...‬
‫אני...‬
‫אני א...‬
‫סלברמוס‬
‫אין כמו הבית...‬
‫מה את עושה כאן? אלוהים! יכולת להרוג אותי!‬
‫כמעט פתחתי לך את הגולגולת.‬
‫אבל ברצינות, מה את עושה?‬
‫למה יש לך מפתח ברגים?‬
‫למקרה שמישהו יתגנב מאחוריי בחושך.‬
‫- איפה אנחנו, לעזאזל? - את לא מזהה את המקום?‬
‫אני גרה כאן.‬
‫גרתי.‬
‫מאק, אני ממש מצטערת.‬
‫את יודעת...‬
‫אם רק תמצמצי, סטוני סטרים העתידית נראית אותו הדבר בערך.‬
‫חוץ מזה שעברתי ליד המקום שבו בית הספר שלי היה באמהרסט,‬
‫הוא נעלם לגמרי עכשיו, וזה מעולה.‬
‫הבית של גברת קרסון עומד למכירה.‬
‫היא צריכה להיות עכשיו בערך בת 116?‬
‫כן. היא עצמות.‬
‫אלוהים, זה דפוק כל כך.‬
‫זה המפעל למכוניות. אבא שלי עובד שם.‬
‫אני מניחה שעכשיו זה כבר "עבד".‬
‫כן, זה עצמות עכשיו.‬
‫- סליחה. - כן, זה בסדר.‬
‫בגלל היפנים וג'יימסון בקושי הייתה לו עבודה בכל מקרה.‬
‫- היי, את מוכנה להפסיק עם כל זה? - למה?‬
‫כי הם לא לוקחים את העבודה של אבא שלך בבנק?‬
‫לא, לא. הם לא לוקחים את העבודה של אבא של אף אחד,‬
‫ואת לא יכולה בעצם להגיד את הדברים האלה. זה לא בסדר.‬
‫- אני אפילו לא רוצה להיכנס לזה... - רדי ממני.‬
‫לא, באמת. זה שאני הבחורה העשירה עם הבנקים‬
‫- והשמפניה... - מה העניין? תסבירי לי.‬
‫מה העניין?‬
‫- שמעת פעם על השואה? - תעשי לי טובה!‬
‫תשאלי את סבתא שלי עליה, אני בטוחה שהיא ממש נהנתה.‬
‫זאת לא גרמניה הנאצית.‬
‫ובכל זאת מישהו כתב "כלבה יהודייה" על הארונית שלי בשנה שעברה.‬
‫כן, טוב...‬
‫לא הייתי עושה משהו כזה.‬
‫טוב לדעת.‬
‫של מי זה?‬
‫לאט. לאט לאט.‬
‫הוא שלך?‬
‫כן, כן, הוא שלי.‬
‫לי ולבנים הייתה תגרה ממש טובה‬
‫לפני שאתם החנונים הופעתם והתחלתם לירות.‬
‫מי זה קיי-ג'יי ברנדמן?‬
‫קיי-ג'יי מהמחתרת?‬
‫זה... מספיק. כן. כן.‬
‫- הוא עובד לבד? - לא.‬
‫- לו הוא המנהיג. - לו? יופי. כמה עוד יש בתא?‬
‫ישנם ניקו, ג'ון קייל, ולפעמים אפילו אנדי וורהול מצטרף.‬
‫זו הבעיה איתכם, בני נוער.‬
‫ביטחון רב כל כך וכושר שיפוט גרוע כל כך.‬
‫עכשיו, תגיד לי את האמת.‬
‫היי.‬
‫אנחנו יוצאות ליער שאליו הגענו, אבל את צריכה לקחת אותנו.‬
‫בסדר, כן, כן. מה השעה?‬
‫אמרתי, אנחנו צריכות לחזור לקפסולת הזמן ההיא.‬
‫תוכלי לקחת אותנו?‬
‫חזרה למקום שבו...‬
‫הקרב האינטר-גלקטי התרחש?‬
‫אני עדיין מנסה לעכל את זה.‬
‫מסע בזמן, כן. פרה פרה.‬
‫את יודעת, ככל שאת זזה לאט יותר, כך נחיה כאן יותר זמן.‬
‫זה המקום.‬
‫אז לאן הוא הלך?‬
‫אולי הוא קם אחרי שעזבנו אותו והוא בסדר גמור.‬
‫מי בסדר?‬
‫את יודעת מה? עזבי.‬
‫מה שמטריד אותי זה איפה כל הדם?‬
‫תסלחו לי?‬
‫היא צודקת. מישהו בטח ניקה הכול.‬
‫לעזאזל, לעזאזל.‬
‫איפה מקל ההוקי שלי? אתן רואות אותו?‬
‫- תחפשי אותו, טיף. איפה הוא? - בסדר. תירגעי.‬
‫מה לעזאזל את עושה?‬
‫אני רק מתעדת את זה.‬
‫- אני מקווה שזה יעזור לנו מאוחר יותר. - זאת מצלמה?‬
‫- נכון, אז... - לעזאזל!‬
‫כן, אז בעתיד יש טלפונים ללא כבלים.‬
‫- יש לנו אותם כבר. - לחלק מאיתנו.‬
‫לא, זאת אומרת, הם טלפונים, אבל הם גם מחשבים‬
‫שאפשר להוציא מהבית ולשאת בכיס...‬
‫ידעתי שזיהיתי את זה.‬
‫זה מחשב. לאן היית ניגשת אם הוא היה מתקלקל?‬
‫אני אולי מכירה מישהו.‬
‫קיי-ג'יי.‬
‫קיוויתי שזה לא יהיה נחוץ, אבל אולי הגיע הזמן להתקשר אל אני העתידית.‬
‫מה?‬
‫את בוטחת בה?‬
‫בטח.‬
‫אבל לדעתך היא בעלת יכולת?‬
‫טכדוקטורס תיקון מחשבים וטלפונים‬
‫היה מגניב לראות שהבית שלי נעלם.‬
‫הדבר היחיד שהיה משפר את זה‬
‫היה לצפות בכדור ההריסה הורס אותו.‬
‫זה נשמע די...‬
‫אני לא יודעת... עצוב?‬
‫לא. עכשיו אני חופשייה.‬
‫אני לא.‬
‫אני צריכה לחזור ל"יום הגיהינום".‬
‫אימא שלי זקוקה לי. ואחותי.‬
‫בסדר, שיהיה. זאת ההלוויה שלך.‬
‫אבל את יודעת מה נותן הרגשה טובה?‬
‫מה שלא מצאתי.‬
‫את עצמי המסכנה המבוגרת יותר.‬
‫בעל אלכוהוליסט שלא עושה כלום.‬
‫את יודעת, ידעתי שהתחפפתי מפה.‬
‫העתיד ממש מזהיר, נכון?‬
‫העניין הוא שאני פשוט נותנת לחרא הזה לקרות.‬
‫כיף לך.‬
‫בחייך, זה לא מה שניסיתי להגיד.‬
‫תקשיבי, בכל אופן, בקשר לזה שנורית.‬
‫אני יודעת שאת יודעת שזה לא באשמתי.‬
‫אני יודעת שאת יודעת את זה, אבל פשוט אם יש רגשות טינה,‬
‫בבקשה תדעי שאני שמחה שלא מת כשהאקדח ירה.‬
‫אבל אני מצטערת שיריתי בך. זה לא יקרה שוב.‬
‫- תודה. - התמודדת עם זה כמו אלופה אמיתית.‬
‫אחי היה אומר שיש לך "קחונס".‬
‫- מה זה אומר, לעזאזל? - ביצים. כמו ביצים של בן.‬
‫אשכים.‬
‫דוחה.‬
‫לא, זה אומר שאת קשוחה, את מבינה?‬
‫קשוחה.‬
‫תמיד חשבתי‬
‫שאגדל ויהיה לי בית בן שתי קומות בשכנות למיסי.‬
‫הילדים שלנו אמורים להיות החברים הכי טובים וללמוד באותו בית ספר פרטי.‬
‫פשוט ציפיתי ליותר מעצמי, את מבינה.‬
‫את יודעת, את העתידית לא גרועה כל כך, בסדר?‬
‫את פשוט קשה עם עצמך.‬
‫היא נתנה לך את החולצה המגניבה הזאת.‬
‫שכתוב עליה "טמבל".‬
‫טמבל‬
‫כלומר, זאת החולצה שלה.‬
‫- מה? - היא מתאימה לך.‬
‫- לא נכון. - אני רק אומרת.‬
‫- היי. - היי.‬
‫מזמן לא התראינו, לא? מה שלומך?‬
‫טוב, טוב. כן.‬
‫בסדר.‬
‫איך הסתדרת עם הפסקת החשמל אתמול בלילה?‬
‫פשוט חיכיתי שהחשמל יחזור.‬
‫גם אני.‬
‫לכן אני לא משאיר אף פעם את כונני הגיבוי שלי מחוברים.‬
‫עצה טובה.‬
‫למען האמת, חשבתי שלא אשמע ממך.‬
‫וזה מוזר, כי נהניתי מאוד.‬
‫כן. לא, הייתי עסוקה.‬
‫אני פשוט שמח מאוד לראות אותך.‬
‫- כן. - כן.‬
‫חשבתי שהערב ההוא היה נהדר.‬
‫חלקנו את בקבוק היין ההוא בבוקה די בפו.‬
‫כן, דיברנו כל הערב...‬
‫- מה היא עושה? - זה החבר שלה?‬
‫אלה האחייניות שלי.‬
‫- מגניב! - כן. שם, כן.‬
‫אני בטוח שאת הדודה המגניבה שהן רוצות להיות כשיגדלו.‬
‫כן, אני בספק. היי, אז הבעיה היא כזו.‬
‫יש לי הדבר הזה שאני צריכה לתקן...‬
‫מאיפה השגת אותו?‬
‫- אף פעם לא ראיתי דבר כזה. - נכון? הוא...‬
‫זה בפירוש לא משהו בשיווק המוני. עדיין לא.‬
‫זה אמור להיות אצלך בכלל?‬
‫טוב, הוא אב טיפוס.‬
‫אתה יודע, אני עובדת על תיק הפטנטים הזה,‬
‫והבוסים שלי במשרד רצו שאבדוק את המפרט, אז בכל אופן,‬
‫הכול באמת סודי ביותר כזה, קוקו.‬
‫בסדר, אין בעיה. סודי ביותר. תראי אותך.‬
‫בסדר. תראי, בואי ננסה קודם לטעון אותו, כן?‬
‫- בסדר. כן. - בסדר.‬
‫יכול להיות משהו פשוט כמו סוללה ריקה.‬
‫- תני לי לראות אם הוא ייטען אלחוטית. - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. אני חושב שהוא גמור.‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫לעזאזל.‬
‫- מה אתה עושה? - מה עשית?‬
‫היי, אל תדאגו! הכול יהיה בסדר.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אף פעם לא נחזור הביתה.‬
‫טיף, כן. כן, נחזור. זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר!‬
‫הייתי בדרך לאם-איי-טי. ועכשיו אנחנו לא חוזרות הביתה.‬
‫- את תחזרי הביתה. - לא אחזור!‬
‫כי אני עומדת בחנות מחשבים עם איזה בחור שאת מזיינת,‬
‫שהרס את הסיכוי היחיד שלנו לחזור הביתה.‬
‫- בסדר. - אגש אחורה ואחפש...‬
‫בסדר. תודה רבה לך. היד שלך בסדר?‬
‫סליחה.‬
‫טיף, תסתכלי עליי, היי. נחזור הביתה.‬
‫- איך? - אני לא יודעת.‬
‫אבל כשנחזור, את יודעת מי יחכה לך שם?‬
‫וירד-אל.‬
‫גם וירד-אל מת.‬
‫טיפאני, בחייך.‬
‫בסדר, בסדר. יודעות מה? לעזאזל עם זה.‬
‫טיף, נמצא את אותך העתידית.‬
‫- נמצא את כולכן העתידיות. - כן.‬
‫כן, אנחנו צריכים את עצמי. היא תדע מה לעשות.‬
‫היא תצליח לטפל בכל זה באופן מושלם.‬
‫אני בטוחה שהיא מדהימה ומבריקה ובמדרגת מס גבוהה מאוד.‬
‫- אנחנו צריכות ספר טלפונים. - אין כאלה יותר.‬
‫- אין אפילו ספרי טלפונים? - תירגעי! תירגעי!‬
‫נתחבר לאינטרנט ונמצא אותה.‬
‫מה זה האינטרנט?‬
‫זה מדהים!‬
‫- אז זה בדיוק כמו... - תוכלי אולי לא...‬
‫הכול, כל הידע האנושי, אפשר פשוט...‬
‫להגיע אליו בעזרת המחשב.‬
‫טוב, בערך. יש בו גם הרבה שטויות.‬
‫- אני יכולה פשוט... - כן, כן, בבקשה. בבקשה.‬
‫מאק, רדי! את תקלקלי אותו.‬
‫אז איך את מסתדרת עם כל זה?‬
‫הדבר הזה...‬
‫שקרה ביער,‬
‫מישהו נפגע?‬
‫הדבר היחיד שעובר לי בראש הוא...‬
‫למה זאת הייתה אני?‬
‫למה זאת הייתה אני ולא אחת מהן? למה פשוט תקפתי אותו?‬
‫- פגעת פעם במישהו? - לא.‬
‫אף פעם לא? אפילו לא בספורט למשל או משהו?‬
‫אני...‬
‫אף פעם לא באמת עשיתי ספורט, קיי-ג'יי, ואני גם לא ממש עוקבת אחרי ספורט.‬
‫למרות שאת יודעת, אני אוהבת משחק בייסבול טוב מדי פעם.‬
‫ה"אינדיאנס" עדיין מחורבנים בעתיד?‬
‫לא, זה משתפר.‬
‫זה משתפר, אבל אני לא רוצה לקלקל לך שום דבר...‬
‫- כמה זה משתפר? - בהרבה,‬
‫אבל את יודעת, הם עדיין ה"אינדיאנס", אבל...‬
‫למרות שהשם הזה נעשה הרבה פחות בסדר.‬
‫- על מה אתן מדברות? - בייסבול.‬
‫את אפילו לא אוהבת בייסבול.‬
‫גוגל טיפאני קווילקין‬
‫יש!‬
‫יש לי מכון. יש לי מכון משלי.‬
‫זה מכון קווילקין. רואה, אמרתי לך שאני יודעת מה אני עושה.‬
‫את רצינית איתי עכשיו?‬
‫אני העתידית תדע להחזיר אותנו הביתה.‬
‫נראה כאילו עשית הכול בצורה מושלמת בחייך.‬
‫היא בקליבלנד. אז צריך לצאת לדרך בהקדם האפשרי.‬
‫היי, היי, היי! תפסיקי. תקשיבו, כולכן.‬
‫אף אחת לא נוסעת לקליבלנד. צריך להירגע, בסדר?‬
‫- "להירגע?" - כן.‬
‫זו התוכנית שלך?‬
‫אלוהים, אולי תרדי לי מהגב?‬
‫תראי, אמרתי שאני מצטערת שמה שזה לא יהיה...‬
‫- את מתכוונת, מה שזה לא היה. - כן.‬
‫שהוא התקלקל או משהו כזה.‬
‫תראי, אני רק אומרת שלהתרוצץ...‬
‫אנחנו צריכות לחזור הביתה. בסדר? יש לנו אחריות.‬
‫את אמורה להיות אדם מבוגר, לא?‬
‫למה קשה לך כל כך להבין?‬
‫- אני לא אומרת שאתן צריכות פשוט לוותר. - מצחיק כשזה בא ממך.‬
‫מה זה אמור להביע? חבר'ה.‬
‫את זוכרת שבכיתה ד'‬
‫הייתה לנו עצרת ודיברו בה על שנת 2000?‬
‫גברת אנדרסון אמרה, "לחלק מכם יהיו עבודות‬
‫"שאפילו לא הומצאו עדיין."‬
‫למה לכל הרוחות שאזכור את זה?‬
‫- ניסית בכלל פעם לעשות משהו? - אני מצטערת,‬
‫לא הצלחתי להיבחר לקונגרס המזדיין ולחרבן ארבעה ילדים.‬
‫מה את עדיין עושה כאן? בבית הזה? לבד?‬
‫או כלום?‬
‫את אפילו לא מדברת עם אחותנו יותר.‬
‫יש הרבה דברים שאת לא מבינה.‬
‫אני טיפלתי באימא שלנו.‬
‫ואפילו את זה לא עשית כמו שצריך.‬
‫סליחה, אבל את בפירוש הגרסה הגרועה ביותר של איך שהחיים שלי יכלו להיות.‬
‫בסדר, את אולי חושבת שאת יודעת מה את רוצה,‬
‫אבל האמת היא שאין לך מושג מי את בכלל.‬
‫את... את ילדה בת 12.‬
‫אלוהים אדירים! יש לי תקליטורי די-וי-די מבוגרים ממך!‬
‫מתברר שאנחנו אותו האדם, אז את בעצם יורדת על עצמך.‬
‫- כן? - כן.‬
‫בסדר, את יודעת מה? אולי אהפוך להיות את, אבל אני עדיין לא את.‬
‫ואני מתכוונת לוודא שזה אף פעם לא יקרה.‬
‫בהצלחה, כי יש לי חדשות בשבילך,‬
‫חלוקת העיתונים שאת גאה בה כל כך, עזבת אותה אחרי יום אחד.‬
‫הבנות האלה אפילו לא זוכרות את השם שלך!‬
‫את חסרת חשיבות מבחינתן. חדשה, זהו זה.‬
‫את רוצה להאשים אותי שוויתרתי? טוב, ההתחלה שלי הייתה לפני הרבה זמן.‬
‫את צודקת, טיף.‬
‫אני בטוחה שמי שאת הפכת להיות, הרבה יותר מועילה.‬
‫אני מהמרת שכולן. בואו נלך.‬
‫קיי-ג'יי!‬
‫לפחות יש לך בית. ואיזושהי עבודה.‬
‫- יכולת להיות זונת קראק. - מאק, בחייך!‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני בטוחה שקיי-ג'יי היא זאת שבכלא.‬
‫אני לא זוכרת שתחנת האוטובוס הייתה רחוקה כל כך.‬
‫עברו 31 שנים.‬
‫מי יודע אם תחנת האוטובוס בכלל כאן עדיין?‬
‫בקצב הזה, בחיים לא נצא מסטוני סטרים לפני החושך.‬
‫צריך לחשוב על מקום שנוכל להיזרק בו או משהו.‬
‫כמה לדעתכן כרטיסים עולים עכשיו?‬
‫- אין לי מושג. - יש לי רק כמה דולרים עליי.‬
‫רגע, איפה המכשיר?‬
‫הדבר הזה הוא הרמז היחיד שיש לנו בשביל לחזור הביתה.‬
‫מאיפה לי לדעת, לעזאזל?‬
‫- אף אחת לא לקחה אותו? - כלומר, שכחת אותו?‬
‫צריך לחזור לקחת אותו.‬
‫איך אני העתידית תעזור לנו‬
‫אם חסר לנו המכשיר שיכול להחזיר אותנו הביתה?‬
‫ממש לא! אני לא חוזרת לשם.‬
‫היי, חבר'ה, איפה נישן הלילה?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫מז"ת, יחידה 953. להפעיל מערכת?‬
‫כן. כן.‬
‫מקודד‬
‫מיקום בזמן 21:34:51 - 28 באוגוסט 2020‬
‫מה?‬
‫לא, לא, לא, לא.‬
‫ביטול הפעלה. ביטול פעולה. עצור.‬
‫המערכת מתחמשת.‬
‫- המערכת חמושה. - חמושה?‬
‫- מפחיד. - מה קרה לו?‬
‫לפחות יש לו גג.‬
‫אני זוכרת את אלה.‬
‫הייתי משחקת כאן במשך שעות.‬
‫זה היה "קיי-בי צעצועים".‬
‫מיסי ואני התחננו לאימא שלנו שתיקח אותנו לשם.‬
‫ההורים שלי קנו לי שם מערכת וידיאו ממוחשבת של אטארי עם ארבעה מתגים.‬
‫שם הייתה "צ'יק-פיל-איי".‬
‫בחיי, איך בא לי טוגני וופל עכשיו.‬
‫כן, אלוהים.‬
‫זוכרות שדבי גיבסון הופיעה כאן?‬
‫כן, זה היה מדהים! התחננתי לאימא שלי במשך שבועות לקנות כרטיסים.‬
‫גם אני.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה ששמעתי את המוזיקה שלה.‬
‫עד אז ראיתי אותה רק במגזינים.‬
‫- היא מגניבה כל כך. - "היא מגניבה כל כך."‬
‫דבי גיבסון על הפנים.‬
‫אני זוכרת את הפעם הראשונה שראיתי אותך, מאק.‬
‫זה היה שם ליד המזרקה הגדולה.‬
‫והאח שלך דג ממנה מטבעות‬
‫ואת באת מאחוריו ודחפת אותו פנימה.‬
‫הינה התחלנו, האח של מאק. אני בטוחה שהוא זה שבכלא.‬
‫היי, לכי תזדייני!‬
‫חשבת שהכרת את המשפחה שלי?‬
‫ואת. מה את, מין מטרידנית?‬
‫- לא, רק באתי לכאן לקניות עם אימא שלי. - כן, ממש מפחיד.‬
‫מאק, למה את חייבת להיות שמוקית כזאת כל הזמן?‬
‫נמאס לי שכולן מדברות על הימים הטובים ההם,‬
‫כאילו שהם היו באמת טובים.‬
‫הייתן בבית שלי, שקי כסף.‬
‫אז אל תתנהגו כאילו שלא שמתן לב כמה אנחנו עניים.‬
‫ואני עובדת בחלוקת העיתונים כי אני זקוקה לכסף לארוחת צוהריים.‬
‫לא בשביל לקנות צעצועים, חוש חש הבלש.‬
‫בסדר. סליחה.‬
‫וחדשה, החיים לא אמורים להיות איזו קומדיית מצבים מושלמת.‬
‫- בחייך, מאק. - גם ככה אנחנו לא חברות.‬
‫התאחדנו לבוקר אחד כדי לחלק עיתונים.‬
‫אנחנו לא צריכות כולנו לעשות אותו הדבר כל הזמן‬
‫כמו חברות "מועדון הבייביסיטריות העליזות".‬
‫זה מטופש, וזה עלוב.‬
‫הדבר שכולנו עושות זה לנסות לחזור הביתה.‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫אני לא חוזרת.‬
‫- מה? ברור שאת חוזרת.‬
‫אנחנו חייבות להישאר ביחד.‬
‫את יודעת, למעשה אנחנו לא.‬
‫זוכרות את המחשב בבית של את המבוגרת?‬
‫טוב, השתמשתי בו כדי לחפש את אחי.‬
‫נחשי מה, ארין? נחשי מה, טיף?‬
‫הוא רופא בחדר מיון עכשיו. מה דעתכן על זה?‬
‫אולי בני קויל העתידיים לא אפסים מחורבנים למרות הכול.‬
‫אשאר איתו זמן מה.‬
‫אז נבוא איתך.‬
‫- כן, אתן לא מוזמנות, טמבליות. - מאק, בטוח יותר אם נישאר יחד.‬
‫למה? את העתידית אפילו לא זוכרת מישהי מאיתנו.‬
‫אז את יודעת מה זה אומר?‬
‫זה אומר שלא אכפת לנו זו מזו בכל מקרה.‬
‫תני לה ללכת, אם לדעתה היא קשוחה כל כך.‬
‫כן, כן. כי את הפסיכית הגמורה שהרגה בחור‬
‫- במקל ההוקי שלה. - תפסיקי.‬
‫כן, תכי אותי. מתכוונת להרביץ לי? כן, קדימה.‬
‫כן, זה מה שחשבתי.‬
‫בכל מקרה, היה נעים להכיר.‬
‫נתראה בעתיד, אני מניחה.‬
‫או לעולם לא.‬
‫וגם זה בסדר.‬
‫הברדלס מנצל פרצי האצה קצרים כשהוא עוקב אחר טרפו...‬
‫סקיילר התקשרה ורצתה לדעת מה דעתנו בנוגע לאירוח‬
‫ארוחת הערב של בעלי הבתים השנה.‬
‫אוזי?‬
‫אתה רוצה לארח את ארוחת הערב של בעלי הבתים שוב?‬
‫אנחנו חייבים? אלה 50 אנשים שמשוטטים בבית,‬
‫ואנחנו תמיד נשארים בסוף‬
‫עם שאריות ברוסקטה לשבועיים, זה פשוט...‬
‫- בסדר, את מצפה למישהו? - לא.‬
‫זה לא סוף העולם, יקירתי.‬
‫...ללא חסות החשכה‬
‫ואולי לזנק על טרפו במתקפת פתע.‬
‫- שלום לך. - היי.‬
‫- אני קארן. - אוזי.‬
‫איזה בית יפה! בדיוק עברנו לגור ליד דרך סייקאמור.‬
‫הפרויקט למבוגרים.‬
‫זה שלכם?‬
‫הבת שלי שיחקה ביער מאחור ומצאה אותו.‬
‫ראיתי את השם וניסיתי לברר.‬
‫מצאת אותו ביער שם?‬
‫- לא יכול להיות. - אז אתם מזהים אותו?‬
‫- מה לעזא... - אוזי?‬
‫- רגע. תירגעי. - מה את...‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬