Něco není v pořádku.
To nevíme.
Déle už to otevřené nezůstane.
Pořád to mohou zvládnout.
Nevím, proč se nám obtěžují oznamovat, kdy přijedou.
To jsou oni.
Nemám signál.
Ne. Hlídka.
Co?
Ne, ne. To není...
-Musíš vypadnout. -Počkej...
Řekl jsem, vypadni odtamtud. Končím.
Je to v pořádku. STF jsou tady. Stihli to z roku 1988.
Juniper, neudělej žádnou hloupost.
Co se děje?
Juniper? Juniper!
Ale ne.
Ne. Sakra.
Ale ne.
Dobře.
Jmenuješ se Larry Radakowski. Narodil ses 12. března 1978.
Jsi členem odboje STF,
tvým úkolem je ochránit majetek.
Je umístěn v otcově kanceláři.
Pokud tohle posloucháš, je to proto, že ti vymazali paměť.
Toto je tvé svědectví. Dnes je 23. června 2019.
Modré jazyky nelžou.
Sakra!
Holky od novin
-Čekala jsem na vás. -Díkybohu. Co se stalo? Kde jsou?
Omlouvám se. Kde mám jídlo?
Nejste z Uber Eats?
Ne.
Ne!
Ale ne.
Hele, omlouvám se, jen potřebuju, aby sis něco poslechla, dobře?
Dám si ruku do kapsy a vyndám magnetofon.
Je to v pořádku.
Jen potřebuju, aby ses soustředila.
Jmenuješ se Juniper Plimptonová. Narodila ses 13. října 1978.
Jsi členkou odboje STF.
-Juniper... -Proč bych to říkala? To není dobře.
Poslouchej to. To jsi nahrála, tvá paměť...
Ne. To nejsem já.
Kdo jste?
Znáš mě, Juniper.
Jsem pro tebe důležitý.
Čekala jsem na vás.
Kde mám jídlo?
-Nemám ho. -Dobře,
pak byste tu neměl být.
Jo, máš pravdu.
Pokud tohle posloucháš, je to proto, že ti vymazali paměť.
Toto je tvé svědectví.
Dnes je 23. červen 2019.
Modré jazyky nelžou.
Do prdele!
SYSTÉM VYZBROJEN
Proboha.
Už přestaň!
SYSTÉM VYZBROJEN
Dobře.
To zvládneme.
Emocionálně, já... Kde jste, vy parchanti?
No tak!
Jak se mohla dostat tak daleko?
Především jsme ji neměly nechat jít samotnou.
Možná je to jen mnou, ale nezdálo se, že by se ptala na svolení.
Můžete, prosím, nasednout do auta?
-Díkybohu. -Ale ne.
Jak jsi nás našla?
Jsme ve Stony Streamu, ne na Manhattanu.
Hele, omlouvám se. Jasný?
Panebože, máš to!
A zapla jsi to.
Jak jsi to zapla? Řekla jsi tomu něco?
Nemyslím si, možná jen
„Sakra“, když jsem viděla „systém vyzbrojen“ a obrazovku před obličejem.
Cože? Kde? Co to říká?
-Jsou to jen písmena a čísla. -Říká, jak nás dostat domů?
Řekni mi přesně, co je na té obrazovce.
-Počkej chvíli, nebyly jste čtyři? -Mac odešla.
-Co že udělala? -To je v pohodě.
V pořádku. Myslíme si, že víme, kde je.
Myslela jsem...
Tak dobře.
Rychle!
Můžu ti pomoct?
-Cože? -Jak ti můžu pomoct?
Ne, jsem v pohodě.
Jen čekám na bratra.
Hledala jsi mě?
To mě poser!
Zestárl jsi.
Jsi opravdový doktor.
Jak se tohle sakra stalo?
Hele...
sralbotko.
To jsem já.
Podívej, vím, že to zní šíleně.
Taky bych tomu nevěřila, kdybych to nezažila.
Ale musím říct,
že je skoro stejně těžký věřit, že se z tebe stal doktor.
Když se to takhle vydařilo tobě,
pak ze mě musí být fakt hvězda.
Ježíši, vypadáš jako táta.
Možná i jako děda.
Jak se má táta?
A Alice? Jsou pořád spolu?
A co ty?
Jsi ženatý? Máš děti a tak?
Jsi playboy, co má devět sexy koček najednou?
Co?
Moje sestra je mrtvá.
Zemřela na mozkový lymfom, když jí bylo 16.
Co jsi zač? Kdo tě k tomu navedl?
-Co jsi to řekl? -Moje sestra je už 27 let mrtvá.
Nevím, co je tohle za blbej vtip, ale...
Doktore Coyle?
Jsem Donna Metcalfová. Jsem místní sociální pracovnice.
Chci se jen zeptat na pár věcí.
Máš očividně dost problémů.
-Doufám, že ti pomůžou. -Děláš si srandu?
-Tohle si sakra myslíš? -Hele!
Naser si, Dylane.
Dobře, to už stačí.
Tak jdeme.
DYLANŮV MIX 3
Dobře, skvěle.
-Datum narození? -5. července 1976.
Je ti 43?
Když myslíte.
Na svůj věk vypadáš dobře.
Jezdím na kole
a hodně kouřím.
-Odkud jsi? -1988. Cestuji v čase.
Vlastně je to ještě lepší. Jsem mrtvá cestovatelka.
Takže, technicky vzato, jsem duch.
Ukázalo se, že jsem v 16 zaklepala bačkorama,
což je za čtyři roky. Takže, ještě mrtvá nejsem, jak vidíte.
Jsi zdrogovaná?
Jsem velmi znepokojena. Utekla z ústavu, trpí bludy,
-a je opravdu... -Je to moje dítě. Jasný?
Cože?
Odebral jsem vzorek DNA ze sklenice, ze které pila.
Já...
Chci, aby ses zbavila její složky.
-Já se složek nezbavuji. -Mám ženu.
A rodinu. Já...
Chci to vyřešit tak tiše, jak jen to bude možné.
Prosím.
Počkej.
Chceš zapnout chladič sedadel?
To je dobrý.
Takže jak dlouho jsem byla nemocná?
Chvilku.
Nebylas nemocná moc dlouho...
Jak dlouho jsem byla opravdu nemocná?
Příliš dlouho.
A měla bys vědět...
že jsi byla kurva statečná.
Chceš vědět, jak se ze mě stal doktor?
Věděl jsem, že jsi pro mě chtěla něco lepšího.
Tak jsem se sebral.
To mi mě moc nepřipomíná.
Nevíš, kým se staneš.
Tohle nebude fungovat.
Co je to za levnej křáp, že nemá kazetovej přehrávač?
Hej, zahraj Danzig.
Mimochodem, tohle je moje.
Mám pocit, že jsem ti tři roky každé ráno říkal, že si to nemáš brát.
Říkala jsem, že ti to vrátím.
Co se to kurva děje?
Hele, víc nahlas.
Mnohem víc.
Matko
Připoutej se. Tohle bude jízda.
Vážně, připoutej se.
Matko
Omlouvám se za to, co se tam v domě stalo...
To je dobrý. Řekněme, že jsme všechny byly
vystresované.
Dobře? Uvidíme, jestli dokážu vystopovat jejího bratra.
Zůstaň tady, jo?
Už žádný zdrhání.
Promiňte.
-Nemohla byste... -Promiňte, nemám peníze.
-Do prdele! Podívejte! -Co se děje?
Panebože!
-Bože! -Dělej!
-Bože! Unáší ji! -Co?
Musíme jít. Běž, pohni se! Bože!
Panebože!
Co to do prdele je? Nastartuj to auto. Co to děláš?
-Snažím se to vypnout. -Prostě jeď. Pokračuj!
-Ticho! -Jeď, šlápni na plyn!
Proč tady jen sedíme?
-Jeď! -Nestarej se!
Jeď za ním, jo?
Rychleji!
Stojím na plynu! Co po mně chceš?
-Vytlač ho ze silnice! -Jak?
-Jedeš pomalu. -Ani ho nedoženu!
Kam ji veze? Co po ní chce?
Hlavně ho neztrať z očí.
-Zatáčí... -To vidím.
Do prdele, koukej. To se mi nelíbí.
-Kam jí to sakra veze? -Tady nás zabije.
Nikoho nezabije.
Nikoho nezabije, protože my jsme tři, a on je jen jeden.
Prosím, ať jsme čtyři.
Co to do prdele je?
-Co? -Kdo nás kurva sleduje?
-Nevím. Cože, kdo? -Vypadají jako děti! Co jsou zač?
-Nevím. Kdo jste vy? -Lžete.
-To teď využívají dětské vojáky? -Nevím!
-Kde je Heck a Naldo? -Nevím, co tím myslíte.
Nezahrávejte si se mnou, dámo! Co je s Heckem a Naldem?
Přísahámbohu, že nevím, co ta slova znamenají.
Teď mi řekněte, kam mě vezete, nechte mě prostě jít.
Držte hubu!
Ježíši!
Do prdele! Jdi, běž, utíkej!
Zastavte!
Mlčte.
-Ne! -Ne! Pusťte mě odtud! Prosím!
Ne! Otevřete ty dveře!
Odstupte.
Řekl jsem, že máte být ticho.
Promluvíme si ráno, dobře?
Nepamatujete si setkání s ní?
Jsme v Clevelandu.
Díra v centru.
To je otcova strana rodiny. Matka mého otce.
Takže vlastně O'Halleranovi.
A její máma je moje sestřenice Penny. Stejný pradědeček.
Každopádně, Penny,
stejně jako hodně O'Halleranových a hodně Coylových,
vždycky bojovala s... no, víš...
-S čím? -S různými návykovými látkami.
A ona se dnes jen tak z ničeho nic objevila
a řekla mi, že se přihlásila na odvykačku.
-To vyžaduje hodně odvahy. -To ano. Jsem na ni opravdu pyšný.
Proto bych jí chtěl pomoct, jak jen to půjde.
A protože máme ten pokoj navíc, určitě bys nechtěla,
aby Kimberly zůstala u cizích, když může zůstat u nás.
Jistě, měla by zůstat s námi. Jsme rodina.
Nebude to na dlouho, jen dokud bude Penny hospitalizovaná.
Kimberly, musíš být vyčerpaná.
Pojď si lehnout.
Kamarádi mi říkají Jo.
Je to mé druhé jméno. Líbí se mi mnohem víc.
Nikdy jsem nepotkala Kimberly, kterou bych nechtěla zmlátit.
Dobře, Jo.
Podívám se ti po pyžamu.
Dobře.
Dej to pod...
-Snažím se. Přestaň. -A zatáhni.
Zatáhni dolů, netlač nahoru.
-Pořád bolí? -Jo.
Ale dobrá zpráva je,
že mi zmizela migréna.
Ten hloupý svitek už nevidím.
Nejsem si jistá, že je to dobrá zpráva.
Víš, máma měla pravdu.
Nikdy jsem tu blbou práci neměla brát.
Hele. Máma pravdu neměla.
Jasný? Tu práci jsme fakt chtěly.
-Víš to. -Pravda.
Ty si to pamatuješ?
Ano.
Jo.
Nikdy nezapomenu na její pohled, když jsem se vrátila domů.
Byla tak nasraná.
-Vrátila ses domů? -Jo.
Hele, pojď sem. No tak.
Myslím, že bychom si všichni měli dát snídani.
To nebylo pozvání. To byl rozkaz.
Dobře. Jdeme.
Pojďte.
Má někdo hlad?
-KJ. -Klid.
Prosím, neubližuj nám, jasný?
Pro koho pracujete?
Já...
Dělám teď na sebe,
ale předtím jsem pracovala pro Calluma a Fieldse.
-To je kdo? -Právníci přes patenty.
No jo, proboha.
Kde jsi to sehnala?
Dostala jsem to.
-Víš, co to je? -Vím, že je to důležité.
Nevím, jestli je to užitečné, ale když stojím blízko,
vidím obrazovku, co se mi objeví před očima
-a jen se pohybuje. -Víš co?
Možná vypadám jako pitomec, ale nejsem. Tak znovu.
Kde jsi to vzala?
Dal mi to jeden z těch kluků, co nás sem přivedl.
-Jste STF? -Hele!
Nevím, co to znamená.
-Jsme doručovatelky. -To taky nevím, co znamená.
Roznášíme noviny. Clevelandský ochránce?
Clevelandský ochránce už 20 let nevychází.
Cestovaly jste?
-Jak? -Nejsme si jisté.
Ale měli kapsli a prostě nás sem přivedli.
-Kdo? -To my nevíme.
Nebyli o moc starší než my a měli zjizvené tváře.
Jo...
Jako by se nějak ošklivě porvali nebo tak.
Kde jsou teď?
Oni...
Byli postřeleni.
Stalo se tam nějaké přepadení a zabili je.
To je mi líto.
Viděli jste, kdo to udělal?
Vypadali jako vojáci.
Měli na sobě bílé brnění.
Zdá se, že ti po mé smrti začalo všechno vycházet.
Promiň.
Nemyslela jsem to ve smyslu jdi do prdele, nebo tak.
Nejsi mrtvá.
Stojíš přímo přede mnou.
Jak se ti spalo?
Dobře. Postel je příjemná.
-Požitek, viď? -Jo.
Je to tady má nejoblíbenější matrace.
Myslím, že se mi líbí mít bohatého bratra.
Co třeba pracovitého bratra?
Říkej tomu, jak chceš, pracháči. Ale řeknu ti, co právě teď potřebuju.
Potřebuju nějaký kuřivo
a pár koblih
a pak pojedem na vrakoviště a něco rozmlátíme.
Nebudu ti kupovat cigarety.
Tady dole v ulici je dobrá pekárna.
A je mi líto, ale musím ti oznámit, že vrakoviště
je teď realitní kancelář Misty Pines.
-To nevypadá na pokrok. -S tím naprosto souhlasím.
Ze všeho nejdřív zajdeme do nemocnice
a odebereme ti krev.
-Co? Ježíši, ty mi pořád nevěříš? -Pohlídám si, abys nikdy neonemocněla.
Něco k snídani mám i tady, jestli to bude jednodušší.
Co třeba müsli?
Co je do prdele „müsli“?
Takže koblihy.
-Velice zvláštní. -Co je to?
-Nevidím záznamy o propuštění. -Možná ještě nebyla propuštěna.
Ne. To by tu bylo uvedeno.
Jsou tu jen nicneříkající odpovědi.
Falešné datum narození, nějaký nesmysl o tom, že je duch
cestující v čase, a pak už nic.
Takže tu zároveň je a není.
Vypadá to tak.
Efektivita byrokracie 21. století vykazuje nejnižší možnou úroveň.
Jsme malé oddělení, které obsluhuje velké a extrémně...
Kdo psal to prohlášení?
Jeden z našich nejzkušenějších kolegů...
Prostě mi řekněte jméno.
Promiňte, ale nemůžete sem jen tak napochodovat a chtít...
Buď tě můžu zpráskat a podívat se sama, nebo mi ho řekneš ty.
Tak či tak, zařídím, aby sis stejně nic pamatoval.
Výprask je dobrovolný.
Co si vybereš?
Dobře.
SOCIÁLNÍ PRACOVNICE DONNA METCALFEOVÁ
Dobře, jdeme.
No tak.
Do prdele!
Jo, za to se omlouvám.
-Hej? Vrať se. -To byli jeho přátelé.
Tvoji přátelé mi zachránili život.
Mně taky.
Jsme ve válce.
Ti muži, které jsi viděla zavraždit, byli členy organizace s názvem STF.
Vzdor standardnímu času.
Jejím posláním je boj se Starou hlídkou.
-Ti vojáci v lese? -Přesně.
Odkud jsou? Stará garda?
Stará hlídka. Také z budoucnosti, ale dřívější než STF.
Vím, je toho moc. Věřte mi.
Stará hlídka v podstatě chce umanutě všechno nechat beze změny,
což je shodou okolností drží u moci,
a STF opravuje proti proudu času historické momenty,
kdy lidstvo ztratilo směr.
Tví přátelé jsou teda ti hodní, že?
-Jo. -To nedává smysl.
Jak to napravují, aniž by narušili chod dalších událostí?
Ani byste si nevšimly, že něco napravili.
-Nešlo by... -Za druhé,
to říká Stará hlídka a jsou to kecy.
Chod událostí bude narušen. Musí být.
Stará hlídka je skupina bohatých reakcionářů...
Cestování v čase postavili mimo zákon, ohrožovalo jejich budoucnost.
Budoucnost, co neměla nikdy přijít,
mizející zdroje, neřešitelná nerovnost příjmů.
-To zní jako přítomnost. -Neříkám, že válka skončila.
Každou chvíli je to dva kroky dopředu, jeden dozadu.
Ale věřte mi. Slyšel jsem, jaké to je pod STF. Stojí to za to.
-Co? -Bojovat.
Všechny ty oběti.
V každé epoše jsou odbojáři jako ty?
Strategicky důležití ano. Říkáme si Odboj.
Mají v tom teď zmatek...
Nemáme, chápu to.
Tihle vojáci Staré hlídky jsou zlí.
Dávají dinosaurům žrát lidi, tak co myslíš?
Říkal dinosaurům?
-Myslím, že ano. -Všechno se teď mění,
budu připravený.
Stará hlídka se k nám přibližuje.
Vy holky...
Vy holky jste teď terčem.
-Co? Proč? -Nic neudělaly.
Jo, vycestovaly ze svého času, za to je trest smrti.
Kdo je to?
Na tom nezáleží.
Pojďte za mnou.
Hele, počkej.
-Je tu ještě jedna z nás. -Cože?
Je tu další doručovatelka z roku 1988. Jak se k ní dostat?
-Kde je? -Rozdělily jsme se.
Je mi to líto,
ale vaše kamarádka je nejspíš mrtvá.
Viděly jste, co udělali Heckovi s Naldem.
Omlouvám se za ten tazer, to normálně nedělám.
Přísahám. Jmenuji se Larry.
Erin.
-Můžu vám věřit? -Já nevím, Larry.
-Co na to máme říct? Jo. -Vidíte ty obrazovky.
Něco vám musím ukázat.
Naše problémy by mohly mít řešení.
Překlad titulků: Renata_C
Kreativní dohled Tereza Němcová