Nu skal jeg bare folde til den anden side.
Perfekt hjørne.
-Vil du gøre den del? -Ja.
Tilfredsheden ved at folde, ikke?
-Vil du kende din fremtid? -Hvordan gør man?
-Se nøje efter. Blyant. -Her.
-Hvem vil du giftes med? -Klamt.
Ikke nu, dit fæ. Når du er voksen.
-Batman. -Hvor er du kedelig.
Jeg er ked af, han ikke er Kirk Cameron.
Alle er kede af, de ikke er Kirk Cameron.
Hvem ellers? Hvad med ham fra Dirty Dancing?
Vi må ikke se det for mor.
-Nu har jeg det. -Hvad?
-Hvad med ALF? -Nej!
-Selvfølgelig skal du giftes med ALF. -Nej.
Okay. Her er det antal børn, du får.
En, to, tre eller 100?
Skal jeg have børn?
Fremtiden stinker.
Vi får se. Kun spåkonen ved det.
-Vælg en farve. -Pink.
P-I-N-K. Vælg et tal.
-Tre. -En, to, tre.
Det var ærgerligt. Du er den kommende Mrs. ALF.
Og I får 100 ALF-babyer.
Nej! Jeg kan ikke lide ALF, og det er ikke muligt at få 100 babyer.
Det står lige her.
Okay. Din tur. Vælg en farve.
Undskyld det her.
Fuck!
I de sidste 14 år
har gården været hjemsted for dette vitale STK-aktiv.
Jeg skal vedligeholde og forberede det til missionen,
-som Heck og Naldo kom for at udføre. -Hvad var deres mission?
Rør den ikke.
Undskyld.
Kapslen, der kom med pigerne fra 1988? Det var en redningsbåd.
Det her er et slagskib.
Og du skal styre det.
-Nej. -Ja.
-Nej, for fanden. Hvad... -Erin, hej.
Du skal styre det. Den er skabt til dig.
Så af-skab den.
Forventer du virkelig, at jeg styrer en enorm transformer?
-Du må være fra forstanden. -Lyt til mig.
Hvis vi kan få den til 1999, vil STK være der.
De kan hjælpe pigerne hjem, og de kan afslutte krigen definitivt.
Vent. Er robotten en tidsmaskine?
Et, jeg fører dem ikke til en krigszone på en hemmelig mission,
lige meget hvor vigtigt det er. De er 12 år. Husker du 12, Larry?
For det gør jeg, og det var slemt nok uden angsten
for at blive dræbt i fremtidige robotkampe.
To, selv hvis de kom hjem til dem selv,
hvordan kommer jeg hjem i det scenarie?
Ja. Se. Præcis. Svaret er nej. Fandme nej!
-Larry har ret. -Tak.
Hvabehar?
Heck eller Naldo sagde: "Find Undergrund. Hjem."
Forstår du det ikke? Larry er tydeligvis den Undergrund, vi skal finde,
og robotten er den, der skal tage os hjem.
-Robotten går til 1999. -Sæt os af på vejen.
Det er ikke en skolebus, og jeg vil ikke ødelægge 99-missionen.
Hvis vi tager til 1988,
kan du så ikke redde Heck og Naldo fra at dø?
Ville det ikke løse alt?
-Hvis bare det var så let. -Hvorfor ikke?
Du redder dem, de tager robotten til 1999 og afslutter deres mission.
Så kommer du og gamle Erin derovre
direkte tilbage til 2019 i den tidsmaskine, de har, ikke?
Som du sagde, Larry. Jeg har nøglerne. Jeg er piloten.
Ikke dig.
Og jeg...
Jeg tager dem hjem.
Okay, det lader sig måske gøre.
Hvor er det godt.
Ja.
KJ?
-Hvad nu? -Vi må finde Mac.
-Hvad? Det gør vi! -Hun forlod os.
Okay. Hør. Bare vent. Alle, bare for at være tydelig,
jeg hedder ikke "gamle Erin".
For det andet aner jeg ikke, hvordan man styrer den tingest.
Lad os håbe, du er lærenem, for vi har en chance for at rejse i aften.
Velkommen til Undergrund. Vi rejser om seks timer.
Åh nej! Er du okay?
Din røv.
-Du kunne have ramt mit øje! -Næste gang.
-Ved du, hvad der ville gøre dagen bedre? -Hvad?
Hvis du ikke var sådan en snerpe og købte nogle smøger.
-Aldrig. -Kom nu.
Jeg er allerede død, ikke? Så de slår mig ikke ihjel.
Jo, de gør. Og nej, du er ej.
Det var dig, der gjorde mig afhængig.
-Nej, jeg gjorde ej. -Pis! Husker du det ikke?
Vi var i Nuggets baggård. I byttede kinesiske kastestjerner.
Det var Marlboro Red, og du slog mig, fordi jeg ikke inhalerede.
-Gud, hvor var jeg dum. -Nej da.
Helt ærligt. Det burde jeg ikke have gjort.
Det er lige meget.
-Jeg havde sikkert gjort det samme. -Nej.
Nu hvor jeg har børn...
indser jeg, hvor hård vores barndom var.
Meget af det, vi skulle takle, var uacceptabelt,
især volden.
Det ved du godt, ikke?
Det gør jeg vel.
Jeg taler ikke kun om far. Det var også mig.
Jeg burde ikke have mobbet dig.
Jeg vil gerne undskylde.
Det må have været svært for dig. Undskyld.
Hvis der er noget, du vil tale om, noget jeg har glemt,
nogen følelser, du vil have ud, så er jeg her.
Du kan fortælle mig alt.
Mac?
Der er nok én ting.
Jeg undrer mig bare...
Hvornår blev du sådan en gigantisk svans?
Det kan man ikke sige mere. Det er stødende.
Far begik mange fejl, det skal du og jeg gøre bedre.
Undskyld. Hvad må jeg så sige?
Altså...
Lede svin er stadig en klassiker. Hundehoved, båtnakke, skvaddernosse.
-Skidespræller? -Ja, skidespræller går.
Nå, men ved dine hospitalsvenner så,
at dit rigtige navn er doktor Dildo Båtnakke Skidespræller?
Selvfølgelig. Hvad tror du, der står på mit visitkort?
Ved far, at du er rig?
Han ved, jeg er læge.
Hvor er han nu?
Sidst jeg spurgte, i en trailerpark i Florida.
Vi taler ikke sammen mere.
Og du kaldte dit barn Alice, hva'?
Det gjorde jeg.
Da du fik diagnosen, blev Alice hos dig.
Bagefter var hun den eneste, der var der for mig.
Det er endelig min chance for at være her for dig.
Okay, lad os se, hvad det er.
Der står, at den synkroniserer computerne med min "vestibulo-okulære-refleks."
Det er din balance. Den skal bruge dine øjne og ører
til at nulstille systemets position, når vi hopper i tid.
Du må sørge for, at vi er oprejst ved genindtræden, okay?
Alt andet indstilles til autopilot.
Vi kan endda flyve sådan.
Flyve?
-Ja, gid det ikke sker. -Hvad kan den knap...
-Rør den ikke! -Herregud.
Det er en krigsmaskine. Det er ikke legetøj.
-Der står, at jeg aktiverede missilerne. -Hvad?
-Mener du det? -Nej!
Slet ikke.
-Det er ikke sjovt. -Jeg fjoller bare med dig.
Slet ikke sjovt. Du aner ikke, hvad der er på spil.
Jo, menneskehedens skæbne. Jeg forstår det.
Du skal lige høre efter et øjeblik, okay?
Jeg forstår godt, det er abstrakt for dig, men det er det ikke for mig.
Hvis du fejler,
og du ved et uheld rører en af de forkerte knapper, dør vi alle.
Okay?
Okay.
-Jeg beklager. -Det bør du også.
Er du klar til at opføre dig som en voksen igen?
Fantastisk.
Så går vi til handsken. Skub hånden ind, flyt den rundt.
Hold nu op, det er utroligt.
Du får kun brug for den ved manuel operation, som
hvis vi lander i en bygning.
-Lander i en bygning? -Det er usandsynligt, men ja.
Begge dele går, forudsat at du er en nogenlunde anstændig pilot,
hvilket føles som en, jeg ved ikke,
en urealistisk forventning lige nu.
Godt spillet.
MISSYS MOBIL
Larry, jeg må tage der.
Vi skal helt sikkert dø.
Jeg ved det, undskyld, jeg glemte det. Jeg er bare...
Jeg skulle have ringet tilbage. Jeg har bare haft travlt.
Jeg står i din stue lige nu.
-Hvad? Tog du hen til huset? -Ja.
Fordi du ikke kom hen for at sælge vores mors hus
og nægtede at besvare mine opkald.
Jeg kørte hele vejen fra Columbus
og du gad ikke køre fem minutter til ejendomsmægleren.
Hvad foregår der?
Hvor er du?
Det er svært at forklare.
Er du i knibe?
Sig det. Jeg kommer hen til dig.
-Nej. Det vil Larry ikke synes om. -Hvem er Larry?
Sig, hvor du er, eller jeg ringer til politiet.
Okay. Vent.
-Hej, Larry, hvad er din adresse? -Hvad?
Barnet kom ind i går aftes, og vi havde en kort ordveksling,
før et familiemedlem ankom, og jeg overlod hende i hans varetægt.
Jeg forstår, men sagsmappen er ufuldstændig,
afdelingen tillader ikke, at sådan noget slipper gennem sprækkerne.
Selvfølgelig. Det er bare, så vidt jeg forstår,
er det en meget uheldig situation
for en af vores læger.
Jeg vil ikke skabe problemer for nogen, det ved du,
men jeg skal færdiggøre sagen, ikke?
Giv mig bare en adresse,
så kører jeg forbi til en diskret opfølgning.
Bare... Kollega til kollega.
Hej, Glenn, kan du...
Kan du give mig nogle oplysninger om doktor Coyle?
Jeg bliver set, og jeg er værdig.
Følelsesmæssigt vinder jeg. Og i mit liv...
vinder jeg.
Hej, hvad...
-Hvad laver du hernede? -Det er bare, Missy kommer virkelig her.
-Er hun læge nu? -Nej, pilot.
Helikoptere. Militæret betalte for skolen og sådan.
Det havde jeg ikke set komme.
Jo. Hun er en rigtig helt.
Men glæd dig ikke, okay? Hun må ikke se dig.
Hun synes, jeg er skør.
Jeg synes, det er godt, at I har en chance for at fikse alt.
Vi fikser ikke noget.
Vi afslutter bare en sag med huset.
Okay, men du skal prøve.
Man kan ikke slette 20 års vrede på en eftermiddag.
-Tyve år? -Okay. Du stresser mig.
Bare...
Bare gå ud herfra, vil du?
Husker du ikke, at du ved et uheld klemte Missys fingre i bildøren,
og hun flippede ud, indtil vi sang den sang med mandarin-bandeord?
Nej.
Okay.
Du skal bare finde den voksne udgave af det.
Der er ingen voksen udgave af det, okay?
Desuden er Missy ikke den samme, som da du kendte hende.
Hvad mener du?
Hør...
Jeg er ikke glad for at fortælle dette, men...
Missy var her ikke ligefrem for os, da mor blev syg.
Jeg ved, det er meget,
og jeg lover, at vi kan tale om det senere, men lige nu
vil jeg bare bede dig gå ovenpå og holde dig væk.
Vi må ikke ødelægge det her.
Okay?
-Okay. -Fint. Lad os gå, kom.
Mr. Larry.
Undskyld, Mr. Larry?
Før du bliver sur, har jeg noget til dig.
-Bongoer? -Det er ikke...
Det rager ikke dig. Du har ti sekunder.
Siden vi besluttede at tage tilbage til 1988,
har jeg sporet alle episoder, fra da vi rejste.
Alle STK-møder, inklusiv tider og steder.
Jeg fandt endda vores optimale indførselssted.
-Lad mig se. -Okay.
Det er her alt frøs, og himlen blev lyserød?
Ja.
Ja, det er det, der sker, når Det Gamle Ur tømmer folks sind
og "fikserer" alt. Det hedder renselse.
Renselse.
Det er ikke godt.
Hvorfor blev vores sind ikke slettet?
Jeg ved det ikke. I må have undgået strålen.
Den er lysbaseret, deres fangstmekanisme, i det mindste i det omfang, vi ved.
Den egentlige sletning finder sted på deres kommandoskib.
-Tak for det her... -Tiffany. Tiffany Quilkin.
-Tak, Tiffany. -Velbekomme.
Klog unge.
Jeg tror, jeg kan se hende herfra.
Men skulle du ikke holde dig ude af syne?
-Måske er din søster en kælling. -Hej!
Hvad?
Du ødelægger allerede dit eget liv, lad Missy være.
Er det derfor, du aldrig har talt om at se dig selv?
Det ved jeg ikke.
Men seriøst.
-Jeg er nok bare ligeglad. -Okay, du må ikke...
Det er umuligt.
Det er ikke umuligt, for jeg er ligeglad, okay?
Hvis min mor fik sin vilje, er jeg blevet, som hun ønskede det.
Og det behøver jeg ikke se.
Jeg hader rummet.
Hvad laver du? Du sagde lige, jeg skulle holde mig væk.
Jeg fandt vej til Mac.
Virkelig?
Jeg brugte Larrys computer og fandt hendes brors adresse,
ligesom dit gamle jeg gjorde.
Kan man gøre det?
Ja, de har kort og alt muligt. Det er vildt.
Jeg tier, hvis du tier.
Hør, jeg har tænkt over, hvordan det skal fungere,
hvis du bliver en permanent del af familien og alt.
En dag om nogle uger får vi dårlige nyheder om Jos mor.
Hun får et grimt tilbagefald, hun forsvinder,
og så tager jeg adoptionssnakken med Jennifer.
Adoption?
Så du bliver min far?
Mand, det er underligt.
Ja, det er super underligt, men det varer ikke ved.
Vi vænner os til det.
Snart tilmelder vi dig her på Buttonwood.
Vi skaffer dig en vejleder, så du kan forbedre dine karakterer.
Vi finder nogle fritidsstudier.
Det lyder som en masse arbejde for en død person.
Du er ikke en død person. Hold op med at sige det.
Okay, far.
Hej, venner. I skal møde nogen.
-Det er min kusine. Grandkusine... -Hvorfor har hun min læderjakke på?
-Fordi jeg lånte hende den, skat. -Undskyld.
Bare du havde spurgt.
Hop nu ind i bilen, så vi kan tale om det, okay?
Hej. Jeg er Alice.
Hej.
Okay. Hop ind.
-Hvordan mødtes I to? -Jo, altså, vi...
Det er sjovt, vi løb ind i hinanden, og så slog det gnister.
Jeg tror, jeg...
slog benene væk under hende.
-Ja. -Hej, jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Larry.
Ja. Tak.
Så du ved sikkert alt om vores mors død?
-Selvfølgelig. -Kan han ikke selv tale?
Jo, jeg kan. Selvfølgelig.
Og jeg vil bare gerne sige...
Det lyder, som om hun virkelig kæmpede.
Jeg lader bare jer to damer snakke. Det var rart at møde dig, Misty.
-Missy. -Missy, ja. Undskyld.
For fanden!
Mama! Du er en skide cykeltyv!
De skide unger!
Tager han dine penge?
Hvad? Nej!
Han er min kæreste.
Er det virkelig så underligt, at jeg har en kæreste?
Missy, hvorfor forhører du mig? Jeg er voksen. Jeg gør, hvad jeg vil.
Tager du stadig din medicin?
-Spurgte du mig lige om det? -Det er et legitimt spørgsmål.
Ja, Missy, jeg tager min medicin.
Jeg tager mig bogstaveligt talt også af alt andet,
herunder nedpakning af mors hjem
uden at bede dig røre en lillefinger.
Nu er du lukket inde på en gård med en mand, der er ustabil,
-og du dukker ikke op i morges. -Det er det, det handler om.
Pengene for huset.
Du ved, det ikke handler om penge.
Gør jeg?
Du må hjælpe mig.
-Hvad laver du herinde? -Undskyld, jeg...
-Jeg må tale med dig. -Jeg sagde, du skulle blive væk!
Jeg...
-Jeg glemte min taske. Kan du... -Ja.
Tak.
Missy, det er...
Det har været et hårdt år.
Jeg ville ønske, du havde rakt ud.
Nej, du har børn, en karriere, og en mand.
Der var ikke behov for, at vi begge gik igennem alt det.
Jeg bad dig ikke skåne mig, Erin.
-Er du vred over det? -Nej. Jeg har bare
aldrig bedt dig være en martyr.
Jeg er ikke martyr, men mor havde brug for pleje døgnet rundt.
-Tro mig, jeg gjorde dig en tjeneste. -En tjeneste?
En stor en, hvis du spørger mig.
Så du forventer vel en tak?
-Det sagde jeg ikke. -Det behøves ikke.
Jeg ved, du venter på det, så her kommer det.
Tak, Erin,
for at stjæle forholdet til min mor fra mig i hendes sidste år.
Hvordan kan jeg takke dig?
Missy... Kom nu. Det ville jeg da aldrig gøre...
Det er lige meget. Sket er sket.
Herregud, selvfølgelig er du ikke der, hvor du burde være.
Undskyld.
Hey, din ven? Hende, der stjal min cykel?
Du ser hende nok aldrig igen.
Jeg forsøgte at stoppe hende, men ingen hører...
Det Gamle Ur dræber tidsrejsende, okay. Forstår du det?
Det gør jeg...
men hun må ikke dø. Okay?
Ingen af os skal dø.
Undskyld. Jeg burde ikke råbe ad dig.
Vi har kun et par timer, og jeg er bare bange.
Det er okay.
Vil du se noget sejt?
-Ja. -Okay, ja.
Jeg var nogle år yngre end dig, da min bedstefar fortalte,
-at jeg ikke kunne køre frihjul. -Hvad betyder det?
Radakowski-bøndernes Almanak. Det er dybest set en bibel
med alle detaljer om vejrforhold her på gården.
Havde bedstefar ikke beholdt mig her
og tvunget mig til at journalføre hver eneste
lette brise og kedelige dråbe regn,
havde jeg ikke været forberedt på at gøre dette.
Jeg forstår det ikke.
Jeg krypterede oplysningerne af sikkerhedsgrunde.
Koordinater viser nøjagtigt, hvor og hvornår "foldningerne" forekommer.
-Vent. Hvad er "foldninger"? -Tidsrejsernes hemmelige bagveje.
Og vi tog en af de her?
Den her er sværvægteren. Den åbner om få timer.
Lige ude på den mark. Og jeg har ventet
meget længe på den her.
Jeg brugte længe på at hade alt ved denne gård,
og min bedstefar, og ansvaret og majsen.
Men det handlede aldrig om majs.
Det er, som om du er udvalgt.
Det er jeg.
Måske er jeg så også udvalgt.
Ja, måske.
Kan jeg hjælpe?
Undskyld, jeg ville bare...
Jeg søger min ven, hun er ikke...
-Kimberly? Nej. Undskyld, jeg mener, Jo. -Undskyld...
jeg glemte, at vennerne kalder hende Jo.
Ja. Jo...
-Bor hun her? -Det gør hun.
Lige nu er hun nede ad gaden på Chilis med sine kusiner.
Vil du ind og vente på hende?
Måske have et glas vand?
De bør snart være tilbage.
Okay. Ja...
Okay. Kom nu.
Er du sulten? Jeg kan lave nogle grønkålschips.
Hvad er grønkålschips?
Ved du hvad? Du har ret. Det var en frygtelig idé.
Er du kørt hele vejen herud?
Ja.
Jo og jeg blev uvenner.
Jeg har det dårligt med det. Så jeg vil sige undskyld til hende,
men da jeg opsøgte hende, var hun væk, så...
Det er pænt af dig at komme hele denne vej,
især med alt det med hendes familie.
Jeg ved, det betyder alverden for hende at se et velkendt ansigt.
Hun er en modig pige. Det glæder mig, hun har en pigeven som dig.
Hvad?
Nej. Jeg er ikke hendes pigeven.
Vi er bare venner. Du ved, normale, normale venner.
Vi er ikke engang særlig tætte. Så nej, vi er ikke...
Det var det, jeg mente. En pige, som er en ven.
-Ja. -Hør ikke på mig. Jeg er gammel.
Jeg ved ikke, hvad det hedder i dag.
Kan vi ringe til Chilis og høre, hvornår de kommer tilbage?
-Kan jeg hjælpe dig? -Jeg er Larissa.
Min mand og jeg er flyttet ind i huset rundt om hjørnet.
Hej, Larissa. Jeg vidste ikke, det var til salg.
Jeg vil bare undskylde, hvis vores hunde larmer.
Jeg håber, I kan lide saltede brownies.
De er gluten- og mælkefri.
-Er de? -Selvfølgelig.
Jeg er da ikke et uhyre, vel?
Jeg er ked af at spørge, men må jeg låne toilettet?
Selvfølgelig. Kom ind.
Hej!
Hvor skal hun hen?
Hvorfor skulle vi herhen?
De portionsstørrelser er en forbrydelse.
Man kan bespise et hjemløsherberg med madresterne.
Prøv det nu, måske kan du lide det.
-De er næsten på størrelse med mit ansigt! -Stop, det er pinligt.
Er du bange for, dine privatskole-venner ser hende?
Vent. Mine venner kommer ikke her.
Wilder, hvordan gik det med træningen i morges?
Godt, jeg lavede endelig et sit-spin.
Sådan! Det er det, jeg mener.
Så...
skal du have trikot på, når du sidder og spinner?
Skøjteløb er en meget krævende sport, Jo.
Ja. Hvad har du lavet i dag udover at kopiere min stil?
-Wilder. -Lad os se.
Først skød mig og doktor Dildo ulovligt fyrværkeri af.
Så tog vi på shop-amok, men så slog klokken tre,
og så blev han pludselig en røv igen, og nu er vi her.
Kom med mig.
Hvad fanden laver du?
Jeg står op for mig selv.
Du er ikke min far, hvis du har glemt det.
Nej, men jeg er deres far, og vi taler ikke sådan i mit hus.
Hvorfor er du så tøset? Jeg kender dig slet ikke.
Vær nu lidt imødekommende.
Hvad gik den undskyldning ud på i morges?
Du blev rig, fik en familie, og nu skammer du dig over mig.
Jeg skal have det dårligt med mig selv, men det nægter jeg.
Jeg kan lide mig selv og den gamle version af dig
meget bedre end den her svagpisser, der står foran mig.
Jeg er stadig mit gamle jeg.
Men jeg er også dette jeg.
Jeg beklager, at jeg blev voksen. Livet gik, og ja,
jeg har ændret mig, men jeg skammer mig ikke over dig.
Langt fra.
Jeg elsker dig.
Jeg er din storebror. Intet vil nogensinde ændre det.
Det her er skørt, det kommer vi ikke udenom.
Men vi skal nok finde en vej.
For vi har fået noget, som andre sjældent får,
en ny chance.
Jeg vil ikke forspilde den ved ikke at give dig det liv, du fortjener.
Kom her.
Jeg skal lige hurtigt på lokum, vi mødes ved bordet.
Fald nu ikke i.
-Vi må gå. Vi må væk herfra. -Hvad laver du?
-Jeg går ingen steder med dig. -Det skal du.
Jeg tager ikke afsted.
Hør på mig, vi har fundet vej til 1988.
-Hvad? -Vi skal rejse i aften.
-Vi har én chance... -KJ, jeg bliver her.
Du forstår det ikke. Fremtids-morderen er efter os.
Jeg så hende ved din brors hus, og hun er på vej hertil nu.
Hvad? "12" i videnskab?
Okay! Så fortæl mig om skolen.
-Mr. Jonas blev fyret. -Hvad? Hvorfor?
Undskyld, hvis de skal leve, må vi afsted nu.
Kom nu. Vi må skynde os.
Bord til én?
Larry, vi kan ikke bare efterlade de andre to piger her.
De kan stadig være i live.
Og kom ikke med det der: "Krigsoffer"-pis, tak.
Tror du, jeg vil sætte dem i fare?
De er nok alle sikrere her.
Hvad skal det betyde?
Der er ingen gode valg. Det er farligt uanset.
Når du og jeg er ude af vores tidslinje, er vi sporbare for det Gamle Ur.
Og som du sagde, de er tolv.
Det lægger du forhåbentlig ikke først mærke til nu?
Jeg mener det. Du har ret, det er børn.
De forstår ikke helt, hvad de roder sig ind i.
Selvfølgelig forstår de det ikke,
men de kom så langt på egen hånd, ikke?
Og desuden...
Hvad er alternativet?
-Hvor fanden er de? -De klarer det ikke.
Larry siger foldningen kun er åben i ti minutter.
For fanden.
Vildt.
En foldning i tid...
Vi må afsted!
Så du det?
-Det er dem. -Det er Mac og KJ!
Er du okay?
-Vi troede, I var døde. -Min gud. Idioter.
Vi er der næsten.
Vi skal hen til foldningen.
Jeg er ikke vred.
Jeg er bare...
Skuffet.
Tekster af: Elisabeth Brinch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen