‫- תיישרי אותו. - מנסה.‬
‫- אלוהים, זה המפעל. - לאט לאט.‬
‫כולם להחזיק חזק.‬
‫אתם בסדר?‬
‫מוכנה לרדת ממני כבר, חתיכת אידיוטית?‬
‫בסדר, אני מנסה.‬
‫הגענו.‬
‫הינה, בואי מכאן.‬
‫חשבתי שנסיעה בזמן תיקח הרבה יותר זמן.‬
‫זה ארך בערך דקה? פחות?‬
‫- נו, קדימה. - בסדר.‬
‫אני לא זוכרת שזה היה מהיר כל כך בפעם שעברה.‬
‫זה היה, ואת היית מחוסרת הכרה.‬
‫קדימה.‬
‫הצלחנו, מאק.‬
‫נפלא.‬
‫טוב, צריך לעבוד עוד קצת על הנחיתה,‬
‫אבל אני מניחה שגם כלבים זקנים ועיקשים עוד מסוגלים ללמוד פעלולים חדשים.‬
‫תודה.‬
‫לכי הביתה.‬
‫קדימה, לכי.‬
‫לו רק דבי גיבסון הייתה מגיעה שוב לקניון.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫הגענו בדיוק בזמן למשימה הסופית.‬
‫ולמעשה, על פי המפה הזמנית שלי‬
‫יש לנו קצת יותר משעה לפגוש את הק ונאלדו ברחוב מייפל.‬
‫מה קורה?‬
‫פספסנו את היעד? כי נמצא דרך חזרה בעזרת המפה.‬
‫אני לא רוצה להסתכל במפה המטופשת שלך. בסדר?‬
‫לעזאזל.‬
‫המפה תעזור לנו להגיע לאן שעלינו להיות.‬
‫הכול בסדר כאן?‬
‫כן, הכול בסדר גמור.‬
‫טוב, אתה נראה נסער.‬
‫אני לא נסער.‬
‫- אני חושבת שאולי נחתנו במקום הלא נכון... - כולן בבקשה, פשוט...‬
‫היי, לארי, מה קורה?‬
‫חבר'ה.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫האם אלה מי שאנחנו מחכים להם?‬
‫איחרנו את המועד.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫- רוצו. רוצו! - אלוהים אדירים! מה עשית?‬
‫קדימה! זוזו! רוצו!‬
‫- קדימה. - לכו.‬
‫לכו לקרוון.‬
‫קדימה. קדימה. תיכנסו לקרוון. קדימה.‬
‫בשביל ג'וניפר, חתיכת בן זונה!‬
‫לא! לא! לא! לא!‬
‫לארי!‬
‫לא זוהתה צורת חיים‬
‫תשאירו את הראש למטה.‬
‫זוהתה תנועה‬
‫ממקד סורק מחדש‬
‫מטרה זוהתה‬
‫- בבקשה תוציאי אותנו מכאן. - אנחנו עומדות למות.‬
‫- אף אחת לא ימות. בסדר? - מה נעשה?‬
‫זוהה אורגניזם‬
‫המשך חיפוש‬
‫בסדר. בסדר. בסדר. בסדר.‬
‫בסדר. היי. היי, תקשיבי לי. זה מה שאנחנו יודעות לעשות.‬
‫אנחנו דואגות לאנשים. אנחנו מטפלות בהן.‬
‫- הבנת? - למה את מתכוונת?‬
‫את טובה בזה.‬
‫אני מבטיחה לך. רק אל תשתמשי בזה כתירוץ.‬
‫אני הולכת לטפל בזה.‬
‫אבל אתן צריכות להתרחק מכאן.‬
‫שומעות אותי?‬
‫לכו ואל תביטו לאחור.‬
‫- לא, לא, לא, לא. - כן.‬
‫בבקשה, לא. את תיהרגי.‬
‫היי. אני אהיה בסדר.‬
‫אני אהיה בסדר. אבל תזכרי מה שאמרתי.‬
‫בסדר? אל תפחדי.‬
‫בואי איתנו.‬
‫בבקשה. נצליח אם נרוץ. בבקשה!‬
‫תדאגי להן.‬
‫- בסדר? - לא, לא, לא.‬
‫תיפתחי בפניהן. אני בטוחה שתופתעי.‬
‫לא.‬
‫ארין! ארין! ארין! ארין!‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫מתחילים שוב.‬
‫בסדר.‬
‫מסנכרן לרפלקס וסטיבולו-אוקולרי‬
‫תיקון אוטומטי לתקיפה - מופעל‬
‫תזדרזי.‬
‫קדימה, ארין.‬
‫קומי, ארין. קדימה.‬
‫קומי!‬
‫- קדימה, ארין! - קומי!‬
‫קדימה, ארין!‬
‫- קדימה, ארין. - ארין.‬
‫בסדר.‬
‫רגשית,‬
‫אצליח.‬
‫בחיי, אצליח.‬
‫אני אצליח.‬
‫אלוהים, אני מקווה שזה יעבוד.‬
‫טוב.‬
‫הערכת נזק ליעד - רמות הספק גדלות‬
‫בוא נראה אותך, בן זונה.‬
‫זהו. בסדר, קדימה, ארין.‬
‫הערכת נזק ליעד - רמות הספק יורדת‬
‫- אין מצב. - היא עושה את זה.‬
‫התחלנו.‬
‫הערכת נזק - רמות הספק לא קריטיות גדלה‬
‫ידיים שותקו‬
‫לעזאזל.‬
‫ארין, קדימה.‬
‫לא, לא, לא, לא.‬
‫אזהרת המהרת סוללה / יחידת עיבוד מרכזית‬
‫קדימה, קדימה, קדימה. לעזאזל.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫- זה בסדר. - זה בסדר.‬
‫ארין.‬
‫זה בסדר.‬
‫- ארין, זה בסדר. - מצטערת!‬
‫ארין!‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫היי. זה בסדר, ארין.‬
‫אנחנו זקוקות לתרמיל.‬
‫אסור שהוא ייפול לידי האויב. זה חשוב.‬
‫חשוב יותר מלהיהרג?‬
‫לא, טיף. פשוט עזבי את זה.‬
‫עברנו דרך ארוכה מכדי להניח לכל זה לקרות שוב.‬
‫אנחנו זקוקות לו.‬
‫- טיף... - תישארו כאן.‬
‫- תסגרי את הדלת. לעזאזל! - טיפאני, באלוהים...‬
‫קדימה, טיף.‬
‫באלוהים, טיף.‬
‫לעזאזל.‬
‫- תסתלקי, טיף. - קדימה, טיפאני!‬
‫מי לעזאזל הבחור הזה? אנחנו לא מכירות אותו, נכון?‬
‫היא זו שהרגה את נאלדו.‬
‫את יודעת, תמיד שנאתי את אלה.‬
‫אני זוכרת את המודל הזה.‬
‫היה לו היגוי לא רע, אבל היה לי טייס משנה עלוב.‬
‫עלוב?‬
‫סליחה, אני זוכר שהוא היה מקסים מאוד, נאה מאוד,‬
‫ובכמה הזדמנויות הוא הציל את חייך.‬
‫לפני שהוא עבר לעבודה משרדית.‬
‫היי, הוא קיבל קידום.‬
‫הגשושים היו על כל השרידים.‬
‫נמצאו שני נוסעים מתים.‬
‫בסדר. זה טוב, נכון?‬
‫עד שזה יקרה שוב.‬
‫אף אחד לא רוצה שהמלחמה הזאת תסתיים יותר ממני.‬
‫אז בוא נשלח צוות ונסיים אותה מחר.‬
‫לעזאזל, פשוט תשלח אותי.‬
‫את יודעת שאני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אנחנו לא עובדים ככה.‬
‫ככה המלחמה הזאת תימשך,‬
‫רק משום שהאויב שלנו מסרב להגביל את עצמו כמונו.‬
‫אני יודע שזה אישי בשבילך, אבל תצטרכי‬
‫להפריד את זה מהמשימה שעומדת לפנינו!‬
‫את לא מיוחדת.‬
‫כולנו איבדנו מישהו.‬
‫זמנו הגיע.‬
‫אז תצטרכי לטהר את כל האזור הזה‬
‫כדי שזה יסתיים לתמיד.‬
‫לעזאזל! דרכתי ממש על הבחור!‬
‫לעזאזל!‬
‫טיף, קדימה.‬
‫בחייך, טיף, השתגעת? זה היה ממש טיפשי.‬
‫מתבצע טיהור.‬
‫- טיהור? - על מה את מדברת?‬
‫לארי סיפר לי על זה.‬
‫זה כשהמשמר הישן משגר אותך למקום אחר, מוחק לך את הזיכרון‬
‫ומחזיר אותך כאילו שום דבר לא קרה.‬
‫הם עושים את זה כדי שאנשים ישכחו.‬
‫למה שהם יעשו את זה?‬
‫כדי שמלחמת הזמן תישאר בסוד.‬
‫זה אומר שנשכח הכול?‬
‫כן.‬
‫כלומר, אני חושבת ככה.‬
‫לעזאזל. הינה זה בא.‬
‫היה נעים להכיר אתכן, אני מניחה.‬
‫אבל למה אנחנו עדיין זוכרות הכול?‬
‫אם זה אותו הדבר שקרה ביום הגיהינום, ומכל הבחינות, זה נראה ככה,‬
‫זאת הפעם השנייה שזה לא עבד עלינו.‬
‫זה לא נראה לכן מוזר?‬
‫אנחנו כנראה לא חשובות מספיק בשביל לחפש אותנו.‬
‫אם לא הבחינו בנו, יהיה לנו קל יותר להציל את הק ונאלדו.‬
‫מה? לא. לא, אני הולכת הביתה להורים שלי, טוב?‬
‫ואני הולכת לשחק עם הגורה שלי ולאכול ארוחת ערב טובה‬
‫ולישון במיטה הנפלאה שלי.‬
‫ואני אפילו מצפה לחגוג את בת המצווה המטופשת שלי.‬
‫מה? אנחנו חייבות להזהיר אותם. הם נכנסים למארב.‬
‫סיימתי לצפות באנשים מתים.‬
‫קיי-ג'יי צודקת.‬
‫זאת לא הבעיה שלנו.‬
‫אפילו אשמח לראות שוב את הבית המחורבן שלי.‬
‫אפילו אשמח לקום מחר למסלול החלוקה שלי הדבילי שלי.‬
‫תשכחו מזה, אני מפסיקה ללא ספק עם מסלול החלוקה.‬
‫כן, יכול להיות שעלית על משהו.‬
‫הלו? אתן מפספסות את התמונה הגדולה.‬
‫שום דבר לא יכול לחזור להיות רגיל עכשיו.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫זה עדיין ברשותנו.‬
‫זה מדריך לכל הקיפולים הידועים.‬
‫מתנהלת מלחמה, זוכרות? אנחנו פשוט לא יכולות לחזור הביתה.‬
‫אנחנו צריכות לנצח ולהעביר את הספר הזה להק ונאלדו.‬
‫זה המפתח. ואם לא נעשה משהו בשעה הקרובה,‬
‫הגרסאות שלנו ב-1988 יעברו‬
‫מחדש כל מה שעברנו כרגע.‬
‫הן ירדפו אחרי הק ונאלדו, ארין תחטוף כדור,‬
‫נגיע לקפסולת הזמן שלהם‬
‫ונגיע לשנת 2019 לכל הטירוף הזה.‬
‫הלו?‬
‫אנחנו הגרסאות שלנו שקיימות ב-1988.‬
‫למה יש דגלים בכל מקום? זה אמור להיות ליל כל הקדושים.‬
‫שלושה ביולי 1999.‬
‫זה מה שכתוב בעיתון.‬
‫צפוי קהל עצום למצעד ארבעה ביולי‬
‫לא.‬
‫לא, לא, לא, לא.‬
‫- לעזאזל. - חייבת להיות איזושהי טעות.‬
‫הייתה טעות בקואורדינטות כשנכנסנו לקיפול.‬
‫או שהמשמר הישן חיבל במשימה כולה.‬
‫טיפאני.‬
‫למען האל! לא ברור מה קרה?‬
‫- מה? - לארי שיקר לנו.‬
‫הוא בכלל לא התכוון לקחת אותנו הביתה!‬
‫אין מצב. הוא לא היה מעז.‬
‫אז את חושבת שזה סתם צירוף מקרים‬
‫שנחתנו בדיוק בשנה שהוא רצה להגיע אליה‬
‫לפני שהצגת לו את התוכנית המזדיינת המבריקה שלך?‬
‫- את יודעת מה? - קיי-ג'יי.‬
‫הוא היה אומר הכול כדי לגרום לארין להטיס את הרובוט המטופש הזה!‬
‫היה אכפת לו רק לחזור ל-1999 בשביל המז"ת.‬
‫- לא היה אכפת לו מאיתנו. - קיי-ג'יי!‬
‫ארין המבוגרת מתה בגלל שקר.‬
‫אבל איך?‬
‫הוא אמר שנבחרנו.‬
‫טיף.‬
‫לא נבחרנו לשום דבר.‬
‫היינו תאונה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני...‬
‫תמיד לבשת את המכנסיים האלה?‬
‫אני צריכה ש... אני צריכה שתגנבי בשבילי משהו.‬
‫חנות נוחות‬
‫כן, היינו אצל מייק.‬
‫אני לא יודע, שיחקנו במשחקי וידיאו.‬
‫כמה שעות.‬
‫כן, הזמנו פיצה.‬
‫טמפקס‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מותק, כבר אמרתי לך.‬
‫אנחנו רק ידידים.‬
‫הסתובבנו עם חבורה של אנשים.‬
‫בחייך, מותק.‬
‫לעזאזל.‬
‫מותק, חכי רגע. אתקשר אלייך בחזרה.‬
‫- מה את עושה? - אני מצטערת מאוד.‬
‫- הידית נתקעה ו... - תתרחקי, בסדר?‬
‫תנסי לא לדרוך בזה.‬
‫סליחה.‬
‫לא לקחתי את הפדים.‬
‫הם נראו ממש כמו חיתולים לתינוקות, אז לקחתי את אלה במקום.‬
‫אני די בטוחה שזה אותו הדבר.‬
‫אפשר לראות?‬
‫למה הכוונה ב"סופר" ו"רגיל"?‬
‫ברור שלגודל הנרתיק שלך.‬
‫- את בטוחה? - כן.‬
‫אני בטח אהיה סופר.‬
‫איך בעצם מדדת אותו?‬
‫- תשאלי את קיי-ג'יי. - למה שאדע?‬
‫אני מבינה. משום שיש לי רגשות, את חושבת שכבר קיבלתי?‬
‫לא. אנחנו חושבות שקיבלת כי את עשירה ורוכבת על סוסים.‬
‫- כן. - אפשר לקבל את זה מסוס?‬
‫- לא. - זה מהרכיבה על הסוס.‬
‫לא. זה לא קורה.‬
‫- זה לא מה ששמעתי. - זה לא קרה לי.‬
‫אז לא היה לך...‬
‫אני מניחה שאני "רגיל".‬
‫איך אני מכניסה את זה...‬
‫לתוכי?‬
‫איך מוציאים את זה?‬
‫חייבות להיות הוראות.‬
‫זה רק אומר שזה נותן לך הגנה לא נראית ושקט נפשי.‬
‫תני לי לראות.‬
‫הינה.‬
‫"ראשית שטפי את ידייך ומצאי תנוחה נוחה."‬
‫אני צריכה לשכב?‬
‫"שבי על האסלה בברכיים פסוקות."‬
‫- מה נוח בזה? - אני לא יודעת. אני רק מקריאה.‬
‫"ואז החדירי את הטמפון‬
‫- "לתוך..." את יודעת, האזור הזה... - ואיך מוציאים אותו?‬
‫כתוב, "הרפי את השרירים ותמשכי אותו החוצה בעזרת החוט".‬
‫- אילו שרירים? - לא כתוב.‬
‫- בטח שרירי הנרתיק. - אני לא חושבת שלשלי יש כאלה.‬
‫מה אם הוא אף פעם לא יצא?‬
‫- אני מניחה שהגוף שלך יבלע אותו. - לא, זה כמו מסטיק.‬
‫זה נשאר בתוכך לנצח ונרקב לאט.‬
‫מה הדבר הזה מאחורה, העיגול האדום הזה?‬
‫זאת אזהרה. כנראה אפשר לחטוף מטמפונים תסמונת הלם רעלי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫חום, הקאות, פריחה, שלשולים, כוויות שמש...‬
‫חבר'ה, זה רע.‬
‫כן, זה ממש רע.‬
‫אחת החברות של אימא שלי לקתה בזה והרגל שלה נפלה.‬
‫אבל היא עדיין בחיים.‬
‫- פשוט אין לה רגל. - אני לא מסוגלת.‬
‫אני מפסיקה.‬
‫לא נראה לי שתוכלי להפסיק את המחזור שלך.‬
‫אני לא מסוגלת לעשות את זה.‬
‫קחי אותו.‬
‫אביא לך חיתול.‬
‫איך את מסתדרת שם?‬
‫ארין, את בסדר?‬
‫נדמה לי.‬
‫כשהיא תצא אנחנו צריכות למצוא משהו לאכול.‬
‫ומקום לישון בו.‬
‫אנחנו צריכות להגיע למקום בטוח.‬
‫ואז נוכל להתחיל לעבור על הספר הזה ולנסות להבין איך לחזור הביתה.‬
‫טוב, אנחנו לא הולכות לאף אחת מהמשפחות שלנו, זה בטוח.‬
‫אף אחת מאיתנו לא רוצה לחזור על מה שקרה לארין.‬
‫הפעם אנחנו ברשות עצמנו.‬
‫אני מסכימה.‬
‫אנחנו צריכות להיזהר.‬
‫אבל איך אנחנו אמורות לשרוד בכוחות עצמנו?‬
‫אנחנו ילדות.‬
‫וזקוקות לעזרה.‬
‫מקלט לדרי רחוב?‬
‫מה?‬
‫מגישים שם אוכל.‬
‫אנחנו לא הולכות למקלט לדרי רחוב.‬
‫בסדר, זה רק היה רעיון.‬
‫בית הספר.‬
‫זו חופשת הקיץ, אז הוא יהיה ריק.‬
‫זה אומר, כנראה, שלא יהיו מים וחשמל.‬
‫- אפשר להפעיל אותם. - מה שיגרום לשוטרים להגיע.‬
‫אולי פשוט תרגיעי עם הרעיונות לרגע, טיף.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫נוכל ללכת לבית שלי.‬
‫לא נראה לי שזו ההחלטה הטובה ביותר.‬
‫בכל סוף שבוע של הארבעה ביולי ההורים שלי ואני‬
‫נוסעים לאגם אירי ושוהים בסירה שלנו.‬
‫ברור.‬
‫הבית יהיה ריק.‬
‫נוכל ללכת לשם, להצטייד ולהישאר שם ללילה.‬
‫ואז נחשוב על פתרון קבוע יותר מחר בבוקר.‬
‫מעולה.‬
‫את בטוחה?‬
‫זה יהיה בסדר ללילה.‬
‫נפלא!‬
‫עכשיו בואו נלך.‬
‫לאן?‬
‫זאת לא הייתי רק אני.‬
‫כולנו האמנו לו.‬
‫זה היה הגיוני.‬
‫הייתה לי תוכנית ממש טובה להשתמש ברובוט לקחת אותנו ל-1988,‬
‫אבל זאת לא אשמתי שהוא השתמש בו לעבוד עלינו.‬
‫- בכלל לא. - אתן מבינות את זה, נכון?‬
‫אולי לארי רק שקרן, טיף.‬
‫כן, אבל מה שהוא כתב בספר אמיתי.‬
‫הוא חשב שמז"ת יהיו כאן, שזה היה חשוב.‬
‫מה דעתך להירגע, טיף?‬
‫את לא צריכה לדבר כל הזמן, כן?‬
‫בעוד כמה זמן מגיעים לבית שלך?‬
‫הוא כאן משמאל.‬
‫מגניב! משכן ארמון יפה, בלי אף אחד בבית.‬
‫זה לא ארמון.‬
‫זה רק בית בבעלות שני אנשים שאכפת להם מה כולם חושבים.‬
‫לא אמורות להיות כאן כל כך הרבה מכוניות.‬
‫אף אחד לא אמור להיות בבית.‬
‫אני חושבת שיש מישהו בבית.‬
‫לעזאזל. אנחנו חייבות ללכת.‬
‫רגע, רגע. מה אם פשוט נצטייד באוכל ואז נלך?‬
‫- מה? - אנחנו זקוקות לאספקה.‬
‫נעשה את זה בזריזות.‬
‫לא, טיף, מה אם מישהו יראה אותנו?‬
‫- האדם היחיד שהם יזהו זה אותך. - נכון.‬
‫אז למה שלא תחכי כאן? ניכנס ונצא בתוך חמש דקות.‬
‫מאק. טיף.‬
‫מאק.‬
‫מדרכה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ארין.‬
‫ואין שחורים.‬
‫הפתעה גדולה.‬
‫יש צורך בסוגים שונים כדי להניע את העולם, טיף.‬
‫סוגים שונים.‬
‫אהיה שם.‬
‫בסדר.‬
‫אני מניחה שאנחנו נשארות.‬
‫היי, קיי-ג'יי!‬
‫- היי, ריק. - מה העניינים?‬
‫זאת את המבוגרת?‬
‫היא לא ג'ייסון פריק ההוקי מ"יום שישי ה-13".‬
‫תסתמי.‬
‫קטפו לך את הפרח.‬
‫אתה יודע, אתה הראשון שמספר את הבדיחה הזאת.‬
‫אלוהים, אני שונאת את הבחור הזה. אני ממש שונאת אותו.‬
‫טוב לראות אותך שוב בבית.‬
‫איך בניו יורק? כמו פרק ארוך של "חברים"?‬
‫כן. תאר לעצמך את "חברים", אבל ממש עניים.‬
‫ניו יורק, זה מגניב.‬
‫אני באמת רוצה לבקר.‬
‫אולי אם יהיה לי מדריך טיולים או משהו.‬
‫אלוהים, הבחור הזה רוצה אותך כל כך.‬
‫תסתמי את הפה, לעזאזל.‬
‫- הינה את. - גברת ברנדמן.‬
‫נורה, בבקשה.‬
‫אלוהים.‬
‫שלום, אימא יקרה.‬
‫עכשיו את אפילו יפה עוד יותר.‬
‫ואם כבר מדברים, השמלה היא בהחלט הבחירה הנכונה.‬
‫ריצ'רד, נכון שהיא נראית מדהים?‬
‫קיי-ג'יי תמיד נראית מדהים, נורה.‬
‫- רואה? - תודה. תודה.‬
‫אתה לא צריך להגיד את זה לפי הוראה או משהו.‬
‫- מה פתאום. - נחמד מאוד לראות אותך.‬
‫אני ניגשת לבדוק מה שלום החברה שלי.‬
‫כן. נפלא לראות אותך.‬
‫כן, נתראה.‬
‫את רעבה?‬
‫הבאתי לך קצת אוכל.‬
‫בסדר.‬
‫אני שמחה שאני לא היחידה. האוכל הזה מחורבן, נכון?‬
‫אני לא רעבה.‬
‫היי, קדימה.‬
‫בואי נבדוק את שאר אחוזת ברנדמן.‬
‫או שאפשר להישאר כאן ולצפות בחבורת זקנים שיכורים רוקדים ממבו.‬
‫לעזאזל, חדשה.‬
‫הטעם לא גרוע כמו שחשבתי שיהיה.‬
‫אני אמורה להרגיש משהו?‬
‫אל תדאגי, זה יגיע.‬
‫תראי את כל הכרטיסים האלה.‬
‫קיי-ג'יי כזו בת-מזל.‬
‫אימא שלי לא לקחה אותנו לשום מקום.‬
‫- אפילו לא לקולנוע. - זה מבאס.‬
‫אפילו אבא שלי לקח אותנו מדי פעם.‬
‫טוב, הוא לא לקח אותנו פיזית, אבל הוא היה זורק לדילן ולי כמה דולרים‬
‫מדי פעם כדי ללכת לסרט החדש של "השוטר מבוורלי הילס" או משהו כזה.‬
‫הייתם הולכים ביחד?‬
‫אני עדיין לא מאמינה שהאידיוט הזה הפך להיות רופא.‬
‫נשמע שביליתם.‬
‫זה היה לא רע.‬
‫חוץ מהילדה הבכורה שלו, ויילדר.‬
‫איזה מין שם זה?‬
‫היא הייתה חראית קטנה.‬
‫אבל אשתו של דילן, ג'ניפר, הייתה די נחמדה.‬
‫הבת השנייה שלהם, אליס, הייתה גם די מתוקה.‬
‫לכולם היו מלא בגדים.‬
‫אני מצטערת שנאלצת לעזוב.‬
‫עזבי, לא הייתי משתלבת ממילא.‬
‫איך זה נראה?‬
‫זה נראה די צ'יקי.‬
‫לא נראה לי שככה מבטאים את זה.‬
‫קדימה, תבחרי לעצמך ז'קט.‬
‫קדימה. אף אחד לא מסתכל.‬
‫כן.‬
‫- עכשיו את נראית כמו בת ברנדמן. - בקטע טוב?‬
‫אוי, אלוהים, לא.‬
‫קדימה, טיף, בואי נצטייד.‬
‫פטי?‬
‫היי, חמודה.‬
‫- היי. - זאת הגורה שלך?‬
‫אלוהים, גדלת כל כך.‬
‫היא עדיין זוכרת אותך.‬
‫פספסת את כל החיים שלה.‬
‫בסדר.‬
‫אוציא אותה. תישארי כאן.‬
‫קדימה, פטי.‬
‫בסדר. זה באדיבות גברת טיילור שור.‬
‫טיילור שור צריכה לשאת יותר מזומנים.‬
‫אוי, לא.‬
‫לא.‬
‫לא, זה הרבה מדי. אני לא יכולה...‬
‫הלו?‬
‫יתומות שנוסעות בזמן צריכות לאכול, חבובה.‬
‫לא, 200 נראה הרבה.‬
‫מה דעתך על חצי? 100?‬
‫טוב, תראי,‬
‫זה לא משנה אם ניקח 100 או 50 או חמישה דולרים.‬
‫אנחנו גונבות בכל מקרה.‬
‫אז אם כבר אנחנו נוכלות, לפחות שזה ישתלם לנו.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני זוכרת פעם בשנה שעברה, בכיתה ה',‬
‫שבראיינט גיבס הדפוק הזה הציק לי על שלבשתי בגדים שהיו של דילן.‬
‫אז סיפרתי לדילן על זה.‬
‫הוא מה זה התעצבן.‬
‫הוא הלך לבית של בראיינט השמוק הזה וניסה לפתוח איתו בריב.‬
‫בראיינט בכיתה ה'.‬
‫לדילן כבר היה רישיון מזוין והוא גבוה בהרבה מהילד הזה.‬
‫אז הוא עושה במכנסיים כשדילן אומר לו לצאת מהבית.‬
‫כמובן, אז אבא של בראיינט יצא ו...‬
‫אוי ואבוי. הוא ברח משם?‬
‫מה פתאום! דילן חזר הביתה עם פנס ועין נפוחה.‬
‫אבל הוא חייך מאוזן לאוזן.‬
‫הוא חייך?‬
‫כן, דילן אומר,‬
‫"הדבר החשוב הוא איך אתה מפסיד."‬
‫הוא הפסיד בכל כוחו.‬
‫את המבוגרת באמת נאבקה בכל הממזרים האלה כמו שצריך.‬
‫אז...‬
‫זה כאב?‬
‫מה?‬
‫כשהיא מתה, יכולת להרגיש את זה?‬
‫לא.‬
‫לא הרגשתי כלום.‬
‫אני מניחה שזה משום שלא הרגשתי אף פעם שאני המבוגרת היא אני,‬
‫למרות הכול...‬
‫ההרגשה הייתה תמיד כאילו היא אדם שונה לגמרי.‬
‫לא.‬
‫היא הייתה את,‬
‫וזה אומר שהצלת את חיינו.‬
‫אני מניחה שיש לי "קוחונס".‬
‫יש לך, חדשה.‬
‫היי.‬
‫סליחה. לא התכוונתי...‬
‫- הסתכלתי על הפוסטרים. - מתחבאת מהמסיבה?‬
‫אני מבינה. גם אני.‬
‫החוויה למטה קשה מדי.‬
‫אני לורן. אני לומדת לתואר שני עם קיי-ג'יי.‬
‫אני קתרין.‬
‫הדודנית של קיי-ג'יי.‬
‫אני רואה דמיון.‬
‫כן.‬
‫אז מה את וקיי-ג'יי לומדות?‬
‫בית ספר לקולנוע בניו יורק.‬
‫קיי-ג'יי לא לומדת בבית ספר לעסקים?‬
‫לא. למה? אימא שלה סיפרה לך את זה?‬
‫אני חושבת שנורה הייתה מעדיפה את זה במקום. כן.‬
‫מה אתן עושות בבית הספר לקולנוע?‬
‫טוב, אנחנו משלמות לבית הספר הרבה כסף‬
‫ללמוד סרטים קלאסיים, בשביל לנסות להבין מה הופך סרטים לטובים.‬
‫לפחות זו לדעתי הכוונה.‬
‫אבל אנחנו גם יוצרות משלנו.‬
‫בתקווה שיום אחד השם שלנו יופיע בפוסטר כזה.‬
‫מי יודע?‬
‫ראית משהו של קיי-ג'יי?‬
‫תני לה להראות לך.‬
‫היא במאית מדהימה עם עין מדהימה.‬
‫צילמתי את הסרט הקצר האחרון שלה, בשחור לבן, כולו במצלמה מוחזקת ביד.‬
‫הוא מתרחש באמצע הלילה ברכבת התחתית בניו יורק.‬
‫מה איתך? את אוהבת סרטים?‬
‫כן, אני מניחה שכן.‬
‫אבל האמת שלא ראיתי הרבה מאוד.‬
‫היי, אני לא ממש נכנסתי לקטע עד כיתה י"ב, נדמה לי.‬
‫אבל ברגע שנדבקתי, לא הייתה דרך חזרה.‬
‫קובריק שינה את חיי.‬
‫- מה זה קובריק? - אלוהים, איזו חמודה את.‬
‫סטנלי קובריק. הוא במאי.‬
‫אם את רוצה לראות כמה סרטים טובים בטירוף,‬
‫סרטים ממש טובים, הוא האיש שלך.‬
‫יש בית קולנוע ארט האוס במרכז העיר,‬
‫ולמעשה הם מקרינים מרתון של קובריק בסוף השבוע הזה,‬
‫החל ב"שבילי התהילה".‬
‫אבל זה ב-9:00 בבוקר,‬
‫ואני לא עומדת במלחמת חפירות מוקדם כל כך בבוקר.‬
‫אבל קיי-ג'יי ואני הולכות ל"2001".‬
‫ממש כדאי לך לבוא.‬
‫אצטרך לבדוק עם ההורים שלי, אבל תודה.‬
‫אניח לך לחזור לעבודה.‬
‫- היה ממש נחמד להכיר אותך, לורן. - גם לי.‬
‫אני מקווה שאראה פוסטר לסרט שלך יום אחד.‬
‫גם אני מקווה.‬
‫קיי-ג'יי. אני רואה אותך. קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן, אני כבר חוזרת.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני באינטרנט.‬
‫היי, פרח נחמד.‬
‫את נראית כמו מלכה אמיתית מהוואי.‬
‫אימא שלי מכה שוב.‬
‫היא הציעה אותי לריק בהפסקה.‬
‫באולינג עומד על הפרק.‬
‫נשמע כמו הצעה חזקה.‬
‫- למה, את קונה? - מפתה.‬
‫ריק היה קוורטרבק בתיכון.‬
‫- למעשה יש לי דברים טובים יותר לעשות. - מה?‬
‫- כמו המון עריכה. - זה הכול?‬
‫- לצפות בכמה סרטים. - מה עוד?‬
‫מה לעזאזל קרה שם?‬
‫למה את ממהרת פתאום?‬
‫אמרת שנצא בתוך חמש דקות, מאק.‬
‫- זה היה לפני שהצטרפת אלינו. - ולפני שארין שתתה שלושה משקאות.‬
‫נחשי את מי ראיתי שם, קיי-ג'יי?‬
‫- אותך. - אפשר לחשוב, ארין.‬
‫כולנו ראינו.‬
‫כן, אבל אני יודעת משהו שאת לא יודעת.‬
‫תשתקי עכשיו.‬
‫וואי, רק רציתי לומר שראיתי את ריק הזה מדבר עלייך.‬
‫אני לא שמה קצוץ על ריק.‬
‫למה את כזאת שמוקית עכשיו?‬
‫איך קראת לי כרגע?‬
‫היא לא טועה.‬
‫- תירגעי. - אל תיגעי בי.‬
‫- תפסיקי עם זה! - מה הבעיה שלך?‬
‫קיי-ג'יי!‬
‫מה לעזאזל, קיי-ג'יי?‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫חתיכת פסיכית!‬
‫אתן יודעות מה? נמאס לי מהחרא הזה.‬
‫כולכן מאשימות אותי כי נדמה לכן שאתן חכמות יותר.‬
‫שאתן יודעות מה אתן עושות.‬
‫אבל אתן סתם ילדות קטנות, טיפשות וחסרות ישע.‬
‫- טיפאני. - טיפאני.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫מה זה עכשיו, לעזאזל?‬
‫למי היא מתקשרת?‬
‫אני מקווה שלמשטרה, כדי שיעצרו את הפסיכית המזדיינת הזאת כאן.‬
‫אתם יודעים מה לעשות.‬
‫היי.‬
‫אני מחפשת את טיפאני קווילקין.‬
‫אני לא יודעת אם זו הטיפאני הנכונה.‬
‫אבל זו שאני מחפשת נולדה בשבעה בנובמבר 1975.‬
‫אימא שלך מכנה אותך "טיפאני שווה אם-סי בריבוע",‬
‫כי איינשטיין הוא הגיבור שלך.‬
‫וגם יש לך כתם לידה בלחי הימנית של הישבן.‬
‫אם זאת את, אני באמת זקוקה לעזרתך עכשיו.‬
‫הלו?‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬