‫אתה כבר הנשיא המבוגר ביותר בהיסטוריה,‬
‫ואני זוכר שהנשיא קנדי נאלץ להמשיך ימים שלמים ללא שינה‬
‫בזמן משבר הטילים בקובה.‬
‫האם יש ספק שתהיה מסוגל לתפקד בנסיבות כאלה?‬
‫בכלל לא. גיל לא יהיה עניין מרכזי בקמפיין הזה.‬
‫אני לא מתכוון לנצל למטרות פוליטיות‬
‫את הנעורים וחוסר הניסיון של היריבה שלי.‬
‫ארין טיינג, ציטטו אותך אומרת שאימא שלך ומיסי זקוקות לך בבית.‬
‫סליחה שאני מתקן אותך, אבל זה לא מה שמיסי אמרה.‬
‫נכון. מיסי אמרה, ואני מצטט,‬
‫"לא ביקשתי שתהיי קדושה מעונה."‬
‫זה לא הוגן. אחרי שאבא מת, לא היה אף אחד אחר.‬
‫אימא שלי לא עמדה אפילו בהוצאות.‬
‫אז אימא שלך הושיבה אותך ואמרה,‬
‫"ארין, אני צריכה אותך שתטפלי בנו לנצח"?‬
‫- לא היה אף אחד אחר. - ועכשיו את מתה.‬
‫- מה? אני עומדת כאן. - את מתה, ארין.‬
‫עמדת מנגד בזמן שזה קרה, בדיוק כמו שעשית בכל מקרה אחר בחייך.‬
‫- בעוד שהיו זקוקים לך. - לא.‬
‫לא היה שום דבר שיכולתי לעשות.‬
‫היי, ארין! תתעוררי.‬
‫הגענו.‬
‫תתעוררי. בואי כבר.‬
‫זה צריך להיות כאן איפשהו.‬
‫- אין כאן כלום. - יש כאן הרבה.‬
‫זו חצר המשאיות של המפעל,‬
‫אני מניחה שבני משפחת ברנדמן לא הגיעו לפה הרבה.‬
‫מאק, כל זה סגור, בדיוק כמו שזה היה בשנת 2019.‬
‫אז מה או מי עדיין בסביבה?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫- זה המקום. - את בטוחה?‬
‫מה קורה? את בטח טיף הקטנה.‬
‫רק טיף.‬
‫- אתה טוני הגדול? - בטח.‬
‫תחליקי לי את היד שלך.‬
‫מה תעשה איתן?‬
‫המוזיקה והאורות היו מטורפים.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫תלכו עד סוף המסדרון ותפנו שמאלה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מחלקות העיתונים‬
‫בסדר. חכו כאן. אני הולכת לבמה למצוא אותי.‬
‫האף שלך.‬
‫היי, רדי ממני, פסיכית!‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫- אין נייר טואלט. - בסדר, זה מגעיל.‬
‫סליחה.‬
‫- גם אין מים. - האנשים האלה חיות.‬
‫קיי-ג'יי המזדיינת. יש לה מזל שהתאפקתי.‬
‫הייתי מנגבת את הרצפה עם התחת שלה.‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫רגע אחד היא שועטת פנימה ומצילה אותי,‬
‫ורגע לאחר מכן היא חובטת לי בפנים.‬
‫הבחורה הזאת משוגעת.‬
‫היי, תקשיבי לי. את מתמודדת עם כל זה כמו אלופה.‬
‫- מאק... - לא, אני רצינית.‬
‫רוקי בלבואה צריכה לקחת את עצמה בידיים‬
‫ולבלוע את הרוק כמו כולנו.‬
‫יש לנו מספיק בעיות‬
‫גם בלי שהיא תאבד שליטה בכל פעם שהיא מרגישה לא בנוח.‬
‫- מאק? - אל תתחילי גם את עכשיו.‬
‫את מוכנה להסתכל למטה?‬
‫לא. לא.‬
‫כן, כן.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫אז מן הסתם רצינו להיזהר‬
‫שלא למשוך את המשמר הישן לגרסאות העתידיות שלנו שוב.‬
‫- אנחנו עדיין רוצות להיות זהירות... - היי. זה בסדר.‬
‫אמרת שהם לא הבינו שאתן יותר משתיים‬
‫וזה מספר הגופות שהם מצאו,‬
‫אז הם נסעו ולא קלטו שאתן כאן.‬
‫כן. כן, אני מניחה.‬
‫אז לא הגיוני שהם כבר לא רודפים אחריכן?‬
‫כן.‬
‫אני מניחה.‬
‫את מתמודדת עם כל זה ממש טוב. אני חייבת להודות שזה קצת...‬
‫באמת? אני מניחה.‬
‫תיאוריות עכשוויות על הגאומטריה הקוונטית של זמן החלל‬
‫מצביעות על קיום חורי תולעת שניתן לחצות באופן אקראי במרחב הזמן,‬
‫אז הגיוני שנסעת דרך חור תולעת כדי להגיע לכאן.‬
‫מוזר כל כך.‬
‫היי, עברת הרבה.‬
‫את נראית מותשת. את רוצה לישון אצלי?‬
‫כן. אבל אני צריכה למצוא את הבנות האחרות שבאתי איתן.‬
‫יש נוסעות בזמן נוספות?‬
‫הינה היא!‬
‫- היית הורסת עם האורות האלה, טיף. - אין כמוך, טיף.‬
‫נתראה, טיף.‬
‫באמת קשה להאמין שבאמת גדלת להיות כזו.‬
‫כן.‬
‫כלומר, היא נראית די מוזרה, אה?‬
‫לא. כלומר, את מסמר הערב.‬
‫את העתידית נראית ממש מגניבה.‬
‫התינוקות המסכנות הנוסעות בזמן שלי.‬
‫בואו הנה.‬
‫כולכן, קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫גם את.‬
‫בואו נכניס אתכן למיטה.‬
‫עבודה יפה. בדיוק כמו שאימא עושה את זה.‬
‫כן. אבל אנחנו עושות את זה טוב יותר.‬
‫מוצא חן בעינייך?‬
‫זה... מגניב.‬
‫לא מה שציפית?‬
‫פשוט לא ברור לי למה אנחנו עדיין בסטוני סטרים.‬
‫כן. אני מבינה מאיפה זה בא.‬
‫אבל הרבה השתנה כאן מאז מה שאת זוכרת.‬
‫הרבה. עוד תראי.‬
‫אני בטוחה.‬
‫רגע, זה... היינו התלמידה המצטיינת?‬
‫- את באמת מופתעת? - לא ממש.‬
‫מחר. כבר מאוחר. את זקוקה למנוחת היופי שלך.‬
‫- סליחה. - זה בסדר.‬
‫אהיה על הפוטון.‬
‫את בטוחה? אוכל להזיז אותן.‬
‫מבטיחה. חלומות מתוקים.‬
‫היי, קיי-ג'יי?‬
‫לדעתך נוכל לסמוך עליה?‬
‫את מתכוונת אם נוכל לסמוך עלייך?‬
‫תשכחי מזה.‬
‫נשכח.‬
‫את רעבה?‬
‫אני גוועת ברעב.‬
‫היי, איפה קיי-ג'יי?‬
‫היא אמרה שהיא צריכה קצת אוויר.‬
‫אני הלכתי לשוק.‬
‫נזכרתי שאנחנו אוהבות פופ-טארטס אוכמניות‬
‫ללא ציפוי.‬
‫ופצפוצי אורז...‬
‫אין כמוך.‬
‫חשבתי אתמול בלילה,‬
‫יש לי תיאוריה שעשויה להסביר‬
‫איך נסעת בזמן ולמה אני לא זוכרת שום דבר מזה,‬
‫ואיך נוכל להחזיר אותך.‬
‫- יש לך תיאוריה? - כן.‬
‫- נדמה לי שעליתי על זה. - עלית על זה?‬
‫ואת יודעת את כל זה כי את מין תקליטנית הרקדות?‬
‫לא, העליתי את ההשערה הזאת כי למדנו באם-איי-טי.‬
‫חוץ מזה, אני מעצבת תאורה.‬
‫המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס?‬
‫שיחקת אותה.‬
‫ראיתן את קיי-ג'יי?‬
‫- היא יצאה לסיבוב. - היא אמרה שהיא צריכה לנקות את הראש.‬
‫נתתי לה בגדים נקיים וקצת מזומן למקרה שתרצה לקנות דונאטס.‬
‫אני לא יודעת אם היא צריכה להיות בחוץ לבד.‬
‫מה אם המשמר הישן יחזרו?‬
‫תירגעי, זה בסדר. נכון?‬
‫לגמרי. כולכן נסעתן בזמן, אני בטוחה שהיא יכולה להתמודד‬
‫עם לשבת על ספסל כמה דקות.‬
‫טוב. אולי היא תתאפס על עצמה.‬
‫מרתון סרטים של סטנלי קובריק‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן. אני רוצה לראות את הקובריק.‬
‫בסדר. התחלנו להקרין את "2001" לפני 20 דקות בערך.‬
‫בסדר. תודה. סליחה.‬
‫פספסת רק את הקופים.‬
‫אני עדיין יכול למכור לך כרטיס אם את רוצה לראות אותו.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫הן באמת מסתדרות.‬
‫טיף תמיד הייתה מאוהבת בעצמה.‬
‫הן רק נפגשו. תני לזה זמן.‬
‫עברתי על התיעוד של לארי ונראה שהוא תיעד‬
‫כל מופע מקומי של חורי תולעת שנפתחו,‬
‫שאני מניחה שהשתמשתם בהם לנסוע בזמן.‬
‫אז גילית מתי יהיה המופע הבא?‬
‫כי לגרסה הצעירה שלך אין מושג.‬
‫חסרות לי רק כמה נתונים חשובים כדי לפענח תאריך ומיקום.‬
‫כן, הגיוני שלארי ידפוק אותנו שוב.‬
‫לא.‬
‫רגע, זהו זה. לארי יכול להגיד לנו מה אנחנו מפספסות.‬
‫- הוא מת. - לא, הוא לא. לא כרגע.‬
‫אנחנו באמת מדברות על זה עכשיו?‬
‫- אנחנו צריכות לגשת לחווה המטופשת שלו. - רעיון גרוע.‬
‫אין מצב, ארין לא צריכה לראות אותו שוב לעולם.‬
‫ואת לא צריכה להיות להוטה כל כך לראות אותו אחרי שהוא גרם לך להיראות אידיוטית.‬
‫תחזרי בך, כי אני לא אידיוטית.‬
‫בסדר, כולן להירגע.‬
‫הרעיון שלי הכי טוב, ואתן יודעות שאני צודקת.‬
‫ב-1999, לארי הוא כנראה הדרך היחידה לפענח‬
‫איפה הקיפול הבא יתרחש.‬
‫ואלא אם יש לכן רעיון טוב יותר איך לחזור הביתה...‬
‫הבחור הזה הוא חתיכת חרא.‬
‫- מה קורה? - לא אמרתי...‬
‫- מותק. - אמרת שתיתני לי טרמפ לעבודה.‬
‫כן, משהו צץ.‬
‫אני קצת עסוקה.‬
‫מה? את עושה בייביסיטר?‬
‫חשבתי שאולי תוכל פשוט לקחת אוטובוס או משהו.‬
‫טוב, סבבה. תודה.‬
‫את בטח עצבנית כי לא באתי לכאן אתמול בלילה.‬
‫אם נדמה לך שהקדשתי מחשבה למקום שבו היית...‬
‫איפה החווה?‬
‫בערך 20 דקות דרך כביש 183.‬
‫בסדר, בואו נלך.‬
‫היי, רגע. איזו חווה?‬
‫צריך לנסוע מוומבלי לכביש המהיר כדי להגיע לכביש 183.‬
‫מה שאומר שהחנות בדרך.‬
‫מגניב.‬
‫תהיו בסדר כאן?‬
‫מתגובתכן שיערתי שאתן לא רוצות לבוא.‬
‫כן. אני לא רוצה ללכת.‬
‫מעולה. שלט הטלוויזיה נמצא על ארון הסטריאו.‬
‫אל תיגעו בסטריאו או בקונסולת המשחקים.‬
‫האוכל נמצא במקרר. קדימה.‬
‫- את רוצה לשחק במשחקי וידיאו? - כן.‬
‫הבחור הזה די הסריח.‬
‫אז אתה עובד בחנות תקליטים?‬
‫אני סוחר תקליטי וינטג' יוקרתיים.‬
‫ואאחר בחצי שעה.‬
‫מישהו כועס עליי?‬
‫בחייך, אתה יודע שלא התכוונתי למה שאמרתי על אתמול בלילה.‬
‫- להתקשר אלייך הערב? - נראה.‬
‫אתה יודע שאתה לא יכול להמשיך לכעוס עליי.‬
‫איר פאד‬
‫אז למה את מתנהגת ככה לידו?‬
‫איך?‬
‫- מטופשת? - כן.‬
‫האמת שאני פועלת בחוכמה כשחושבים על זה.‬
‫הוא היה מעוצבן ואני החלקתי את זה.‬
‫בכך ששינית את מי שאת?‬
‫טוב, עוד תלמדי שזה למעשה חכם‬
‫לפעול לפעמים בדרך מסוימת כדי לקבל את מה שאת רוצה.‬
‫מה את רוצה ממנו?‬
‫את תביני כשתהיי מבוגרת יותר,‬
‫אבל זה פשוט עדיף כדי לשמור על הדברים כשורה.‬
‫את יודעת, קלים.‬
‫פחות כאבי ראש בשבילי אם אני לא צריכה לחשוב עליו כל כך.‬
‫אבל הוא החבר שלך.‬
‫איך זאת בכלל מערכת יחסים אמיתית?‬
‫טוב, היא לא ממש כזו.‬
‫בהחלט לא הייתי אומרת "חבר".‬
‫ראס ואני אנשים שונים לחלוטין.‬
‫דבר ראשון, אין לו מוטיבציה בכלל. אפס שאפתנות...‬
‫כן, הוא עדיין גר בסטוני סטרים.‬
‫סיגריות הציפורן האלה הן זבל.‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫יש שם מישהו?‬
‫הלו?‬
‫אני פשוט...‬
‫רציתי לשמוע את קולה.‬
‫אני מבינה.‬
‫רצית להתקשר לדילן?‬
‫הבית שלך כנראה עדיין קיים. תוכלי להתקשר גם להורים שלך.‬
‫אם לא אדבר עם אבא שלי לעולם, זה עדיין יהיה מוקדם מדי.‬
‫ודילן בטח בבית ספר לרפואה.‬
‫אני בספק אם הוא אפילו חזר הביתה לקיץ.‬
‫ומה לגבי את העתידית?‬
‫מה איתה?‬
‫דילן בשנת 2019 בטח אמר לך משהו על עצמך.‬
‫כן.‬
‫פשוט...‬
‫אני גם בבית ספר לרפואה...‬
‫אבל הוא לבעלי חיים.‬
‫בית ספר וטרינרי?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫מתברר שאני רוצה לעזור לבעלי חיים או משהו.‬
‫- הוא בפלורידה. - וואו.‬
‫אז גם את גדלת להיות מגניבה למדי.‬
‫אני ממש שמחה בשמחתך.‬
‫- יש לך מזל. - לא הייתי אומר שיש לי מזל.‬
‫היי.‬
‫יש לי רעיון מטורף.‬
‫זה קרוב מספיק.‬
‫את חושבת שאולי תראי שם את גרסת ה-1999 שלך?‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫מישהו צריך לדאוג שאימא שלי ומיסי לא יהרגו זו את זו.‬
‫אז איזה מין וטרינרית את נעשית?‬
‫את יודעת איך זה הולך.‬
‫מלמדים אותך איך לטפל בסוגים שונים של בעלי חיים בהתחלה.‬
‫אבל סוסים הם די המומחיות שלי.‬
‫אני בעיקר הולכת אליהם, לכל אורווה שהם נמצאים בה.‬
‫אבל יש לי גם מקום משלי שהם יכולים לבוא אליו‬
‫בזמן שאני מחזירה אותם לקו הבריאות.‬
‫- בפלורידה? - לא, זה אחרי הלימודים.‬
‫אני מניחה שאחי אוהב לבקר עם הבנות שלו,‬
‫כדי שהן יוכלו לבוא וללטף את הסוסים, להאכיל אותם בגזר ודברים כאלה.‬
‫- אהיה בחוץ. - טוב, מייד אצא.‬
‫היא נראית ממש טוב.‬
‫כן. אבל אל תיתני לזה להטעות אותך.‬
‫מיסי לא מבינה אותה בכלל‬
‫והיא עומדת להסתלק ממש בקרוב.‬
‫ואימא עומדת לחלות.‬
‫תודה.‬
‫תודה, טוב לראות אותך. את נראית נהדר.‬
‫אז בואי נפרוס את הדברים לעת עתה, ואז נראה מה יש לנו.‬
‫מושלם.‬
‫היי, זה קשה, בנאדם.‬
‫ההרגשה היא שכל העולם צריך לעצור כשאת לא בסביבה.‬
‫אבל הוא פשוט ממשיך להתקדם בלעדייך.‬
‫וזה באמת מבאס.‬
‫- תראי כמה שאת יפה. את נחמדה כל כך. - תודה.‬
‫קורה הרבה מתחת לפני השטח שפשוט אי אפשר לראות.‬
‫- את רוצה להסתלק מכאן? - לא.‬
‫נוכל להישאר עוד קצת.‬
‫- יהיה בסדר. - כן.‬
‫- שחקי אותה רגוע. - אני יודעת.‬
‫היי. מה שלומכן באחר הצוהריים הנהדר הזה?‬
‫אפשר לעזור לשתיכן?‬
‫אני לא רוצה לשחק איתך משחקים, לארי.‬
‫- סליחה? - אנחנו ממחתרת מז"ת.‬
‫כן, אתן כנראה בכתובת הלא נכונה, אז...‬
‫תירגע, אתה יכול לסמוך עלינו.‬
‫אנחנו יודעות על האק ונאלדו ועל עיוות הזמן כולו.‬
‫למעשה, אני מכירה את המבנה של כל בניין בחווה הזאת,‬
‫ואני מכירה אותך.‬
‫- היא באה מהעתיד. - יש מישהו שם?‬
‫רק רגע, סבתא. אני רק לוקח כלים מהאסם.‬
‫- בזהירות. - תמיד. היי!‬
‫היי! אתן לא יכולות פשוט...‬
‫תתרחקו משם!‬
‫כמובן, זה עדיין לא כאן.‬
‫איך אגיע הביתה עכשיו?‬
‫מה את מחפשת?‬
‫לא תאמין לי בכל מקרה.‬
‫- שתיכן צריכות לספר לי... - אתה יודע מה זה?‬
‫- יש לי אחד כזה בדיוק. - תיקון, זה האחד הזה.‬
‫- אתן באמת מהעתיד. - רק היא.‬
‫אפשר לראות אותו?‬
‫זה כתב היד שלי. יש כל כך הרבה ערכים.‬
‫תראו את זה. אלוהים, כמה שנים של עבודה יש פה?‬
‫עשרים וקצת.‬
‫וואו. רשומים אצלי כרגע רק שני קיפולים.‬
‫זהו הקיפול כשפגשתי לראשונה את מתנגדי הזמן התקני.‬
‫הק ונאלדו, את מכירה אותם?‬
‫- כן. - זה כאן,‬
‫הוא כשהם צירפו אותי למחתרת.‬
‫לחכות לפקודות נוספות.‬
‫- אתה מגויס חדש. - בערך 18 חודשים, אבל אני מניח...‬
‫וואו, אני מניח שקורה הרבה יותר.‬
‫- ללא שום ספק. - לארי, אנחנו זקוקות לעזרתך.‬
‫איך אדע שזאת לא איזו תחבולה‬
‫של המשמר הישן בשביל לחשוף אותי?‬
‫- כי לא ירינו בך. - אתן צריכות את הצופן שלי.‬
‫אתה תיתן לי את הצופן, כי אתה חייב לי בגדול.‬
‫- למה את מתכוונת? - אתה בגדת בי ובחברות שלי,‬
‫ארבע נערות בנות 12.‬
‫ואז כשהבטחת לקחת אותנו הביתה,‬
‫השארת אותנו לכודות כאן בשנת 1999,‬
‫ואישה מתה.‬
‫- מישהו מת? - לא ביקשנו את זה,‬
‫אבל עכשיו אנחנו כאן בזמן אקראי שהוא לא שלנו,‬
‫ומי יודע אם אי פעם נגיע הביתה, הכול בגללך.‬
‫אז תן לנו את הצופן כי רק לראות אותך שוב,‬
‫שלא לדבר על הצורך לבקש ממך עזרה,‬
‫גורם לי לבחילה.‬
‫בסדר, תשתמשו בנוסחה הזאת‬
‫ותוכלו לפענח את הקואורדינטות.‬
‫לא, אני בחור טוב.‬
‫- המז"ת היו החבר'ה הטובים. - תראה, אני לא יודעת מי אתה בשנת 2019,‬
‫אבל כרגע אתה נראה... בסדר.‬
‫כן. אני באמת כזה.‬
‫אז יש לך הכוח עכשיו לשנות משהו לטובה.‬
‫תודה.‬
‫אני לא אעשה לך את זה.‬
‫מה שעשיתי, אני לא אפגע באף אחד,‬
‫ואעשה כל מה שצריך כדי לוודא שזה לעולם לא יקרה.‬
‫אני מקווה שזה נכון.‬
‫לארי, מותק, איפה אתה?‬
‫אני בא, סבתא.‬
‫היי, איך אוכל ליצור קשר איתכן שוב אם אצטרך?‬
‫לא תוכל.‬
‫אנחנו טיפאני קווילקין. אנחנו רשומות בספר הטלפונים.‬
‫אני מניחה שיש דברים שלעולם לא משתנים.‬
‫סטוני סטרים עדיין תולה את אותם הקישוטים המחורבנים.‬
‫את לא מבינה.‬
‫מה יש להבין?‬
‫לדעת, באמת לדעת, מתי את עומדת למות.‬
‫זה דופק אותך.‬
‫את מתחילה לשכוח את זה קצת,‬
‫ואז כשאת נזכרת,‬
‫אני לא יכולה שלא לחשוב...‬
‫מה הטעם?‬
‫לפחות נשארו לך הרבה שנים.‬
‫המצב שלי לא משתפר, מאק.‬
‫ברור שאת לא מבינה.‬
‫כל העתיד המרגש הזה מצפה לך, נכון?‬
‫עם אחיך, ושאת הופכת לווטרינרית,‬
‫רואה את האחייניות שלך גדלות.‬
‫אלוהים! את מוכנה לסתום את הפה?‬
‫מה את רוצה? את רוצה עתיד עצוב של גיל העמידה?‬
‫נשמע נהדר.‬
‫היי, אני יודעת.‬
‫למה שפשוט לא תיכנסי לאיזה רובוט גדול מזוין בשנת 2019‬
‫ותפוצצי לעצמך את הצורה?‬
‫- הבעיה נפתרה. - את כזו אידיוטית מזדיינת.‬
‫מה את אומרת, גאונה.‬
‫את וקיי-ג'יי ראויות זו לזו.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫קונה ממתקים.‬
‫שלום.‬
‫היי, מגניב. באת! וואו, היית כאן כל היום?‬
‫- לא, באתי רק לאחרון. - למה שלא תבואי לשבת איתנו?‬
‫הגעתי לכאן מאוחר ולא רציתי להטריד אתכן או משהו.‬
‫אוקיי, אז מה חשבת עליו?‬
‫בהתחלה הייתי מבולבלת למדי, אבל אז פשוט...‬
‫- הפסקתי לחשוב על זה הרבה כל כך... - כן.‬
‫...והקשבתי למוזיקה,‬
‫וצפיתי במה שהיה על המסך וזה היה ממש יפה.‬
‫זה סרט שאי אפשר לנתח מתוך היגיון,‬
‫צריך לתת לחוויה להציף אותך...‬
‫- כן. - ...את מבינה?‬
‫מתי ידעת?‬
‫ידעתי מה?‬
‫אני לא... רק...‬
‫מתי ידעת‬
‫שאת מישהי שאוהבת...‬
‫סרטים.‬
‫סרטים כמו אלה,‬
‫שאת מישהי שמרגישה ככה בנוגע ל...‬
‫בנוגע לסרטים?‬
‫טוב...‬
‫החדשות הטובות הן שכל אחד נע בקצב שלו,‬
‫וזה יכול להיות מכריע,‬
‫אבל המסע של כל אדם שונה, את מבינה.‬
‫הרבה אנשים לא יבינו בהתחלה,‬
‫אבל את מוצאת סרט שאת באמת מתחברת אליו,‬
‫וההרגשה היא באמת, באמת, באמת, באמת נהדרת.‬
‫פשוט תנסי להקשיב לזה.‬
‫היי, את רוצה לשתות איתנו קפה בהמשך הרחוב?‬
‫קיי-ג'יי ואני ממילא חשבנו לדלג על "בארי לינדון".‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫- היי. - היי.‬
‫אני גאה בך.‬
‫הבחור המסכן גם ככה היה כבר על סף דמעות.‬
‫אני גאה בנו.‬
‫תלמידה מצטיינת של הכיתה, בוגרת אם-איי-טי.‬
‫טוב, טכנית לא סיימנו את הלימודים.‬
‫רגע, מה? אני לא מבינה.‬
‫אמרת שלמדת באם-איי-טי. זה מה שאמרת.‬
‫באמת למדנו שם, אנחנו פשוט...‬
‫- עזבנו בשנה השנייה שלנו. - הפסקנו?‬
‫אוי, אלוהים. הפסקנו.‬
‫אם-איי-טי הוא לא מה שאת חושבת שהוא.‬
‫למקום הזה לא היה שום דבר ללמד אותנו.‬
‫אבל כשהגעתי לשם לראשונה הרגשתי התרוממות רוח.‬
‫אני זוכרת שסיירתי בקמפוס עם אימא.‬
‫הוא היה עולם ומלואו. אבל אז המציאות נכנסה לתמונה.‬
‫המראה, ההערות, ובנוסף, זה היה נוקשה כל כך.‬
‫לא הייתה אפשרות לעשות שום דבר מחוץ לקופסה.‬
‫הייתה רק דרך אחת לעשות את זה ולא יכולתי לסבול את זה יותר.‬
‫זה התאים לסטיב ג'ובס וביל גייטס, אז למה שזה לא יתאים לי?‬
‫זה מתאים לך?‬
‫ועוד איך.‬
‫ולמען האמת, אני מתחילה להיעלב מזה שאת מתנהגת כאילו עדיף שלא.‬
‫אני זאת שקובעת, אני משיגה את הפרויקטים שלי.‬
‫כמו מה?‬
‫כמו הסטארט-אפ החינוכי באינטרנט‬
‫אנחנו הולכות לשבור מחסומים ולשנות מוחות‬
‫באופן שמעולם לא נעשה בעבר.‬
‫"חינוכי" כמו בית ספר?‬
‫כמו מכון?‬
‫זה הרעיון. זה באחריותנו לממש את ההצלחה שלנו.‬
‫- נכון? - כן.‬
‫יש לי סיבה טובה להאמין שנצליח מאוד בזה.‬
‫גם לי.‬
‫היי.‬
‫אני שמחה שחזרת. זה היה סיבוב ארוך.‬
‫את מרגישה טוב יותר?‬
‫בטח.‬
‫אנחנו מתקדמות יפה עם הספר.‬
‫כמעט פענחנו את כל הצופן של לארי,‬
‫כדי שנוכל לאתר את הקיפול שייקח אותנו לשנת 1988.‬
‫אני לא רוצה שום קשר לשום דבר שקשור ללארי.‬
‫אני יוצאת לעשן.‬
‫היי. שנוררת את הסיגריות שלי?‬
‫- מעולה. - אני ממש מצטערת שהן ככה.‬
‫ממש כולן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ראיתי את עצמי כשיצאתי.‬
‫אז מה חדש?‬
‫אימא ואבא קנו לך מכונית עם גג נפתח ליום הולדת 16?‬
‫כן,‬
‫הבית והמכוניות והבגדים‬
‫נראים כולם ממש נחמד מבחוץ,‬
‫אבל לפעמים צריך רק להסתכל עמוק יותר וזה פשוט...‬
‫הכול פשוט ממש מבלבל.‬
‫אבל אני נראית מאושרת עכשיו.‬
‫- בעתיד. - זה טוב.‬
‫מאושרת זה טוב.‬
‫כן.‬
‫אבל אני מניחה שאני לא ממש יודעת הרבה על החיים שלה.‬
‫אבל אני יודעת שהיא בניו יורק, ושהיא רוצה ליצור סרטים,‬
‫ו...‬
‫אני חושבת ש...‬
‫אולי היא פתרה כמה דברים.‬
‫אני חושבת שאולי...‬
‫אני חושבת שייתכן שהיא...‬
‫או...‬
‫אני מניחה...‬
‫אני אולי...‬
‫את יודעת מה קורה לי?‬
‫אני מתה.‬
‫כן.‬
‫סרטן המוח.‬
‫אגיע עד גיל 16.‬
‫מגניב, הא?‬
‫מתה בתוך ארבע שנים.‬
‫גיליתי בשנת 2019 מדילן.‬
‫הכי קטע שאני חושבת שזה שאני התפגרתי גרם לו לקחת את עצמו בידיים.‬
‫הוא גדל להיות רופא מדהים,‬
‫איש משפחה.‬
‫אני באדמה, אבל הוא קיבל את הפרס הגדול.‬
‫זה מוזר.‬
‫בכל פעם שדברים נהיים ממש רעים,‬
‫אני תמיד אומרת לעצמי לסבול בשקט ולהחזיק מעמד,‬
‫כי כל זה ישתנה כשאגדל.‬
‫בשנייה שאהיה בת 18, אעזוב את הבית המחורבן שלי‬
‫ואתפוס מרחק מסטוני סטרים.‬
‫ופשוט לחשוב על זה יעשה את זה בסדר.‬
‫לא משנה אם הכול חרא עכשיו,‬
‫כי יום אחד יהיה ממש טוב.‬
‫הכול סתם זיבולים.‬
‫כי זה אף פעם לא משתפר.‬
‫זהו זה.‬
‫- אסור לך לספר לאחרות. - מה? למה?‬
‫מפני...‬
‫שאני לא רוצה‬
‫שהן יביטו בי באופן שאת מסתכלת בי עכשיו.‬
‫זו חוויה של פעם בחיים בשבילי.‬
‫כלומר, פיזיקאים אמרו שמסע בזמן‬
‫תיאורטית בלתי אפשרי,‬
‫כי החוק השני של התרמודינמיקה אומר שהזמן נע רק קדימה,‬
‫שלא לדבר על הסתעפויות קוונטיות‬
‫שבהם יש לך עקומות דמויות-זמן סגורות ומה לא,‬
‫אבל עכשיו, את ואני עומדות לגלות‬
‫איך לעשות את זה בפועל.‬
‫זה מטורף לחלוטין ומדהים.‬
‫את קולטת כמה שהגילוי הזה ענקי?‬
‫כן, כלומר, הוא מגניב למדי.‬
‫הוא אדיר.‬
‫אני חושבת שפענחתי את החלק הראשון כאן.‬
‫תראי, חלק מהתווים בצופן שלו חוזרים שוב ושוב.‬
‫ייתכן שאלו הקואורדינטות של קו הרוחב וקו האורך של החווה שלו.‬
‫אני חושבת שאת צודקת.‬
‫והינה מחזורי הירח.‬
‫אני חושבת שזה אומר ששני הערכים האלה חייבים להיות‬
‫החודש והיום של מופע הקיפול.‬
‫מה שאומר שצריך להתמקד בערכים שנמצאים אחרי ארבעה תווים‬
‫מכיוון שאנחנו יודעות שהשניים הראשונים הם אחד ותשע.‬
‫- כמו בשנת 1999. - בינגו.‬
‫בסדר. הנה.‬
‫הקיפול הבא הוא...‬
‫ב-25 ביולי...‬
‫2006.‬
‫זה בעוד שבע שנים.‬
‫שבע שנים?‬
‫בסדר.‬
‫אז כולכן תוכלו להישאר כאן זמן מה.‬
‫- אבל... - שבע שנים?‬
‫אנחנו לא יכולות להישאר כאן במשך שבע שנים.‬
‫זה בכלל לא מתקבל על הדעת.‬
‫- באופן אידיאלי, לא. - תעשי את זה שוב.‬
‫תבדקי את זה שוב. את בטוח טועה.‬
‫אני מצטערת, בסדר?‬
‫אבל אני חושבת שאנחנו לא טועות.‬
‫לעזאזל עם זה, בסדר?‬
‫אלוהים!‬
‫"דה קליבלנד פריזרבר" יום שלישי, אחד בנובמבר 1988‬
‫תרגום כתוביות: עליזה זיו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬