Du är redan den äldsta presidenten i historien,
och jag minns att president Kennedy gick flera dygn utan sömn
under Kubakrisen.
Råder det några tvivel om att du kan tjänstgöra
Nej. Och ålder kommer inte att bli en fråga i den här kampanjen.
Jag tänker inte utnyttja, för politiska syften,
min motståndares ungdom och oerfarenhet.
Erin Tieng, du har hörts säga att din mamma och Missy behöver dig hemma.
Ursäkta att jag faktakollar dig, men så sa inte Missy.
Korrekt. Missy sa, och jag citerar:
"Jag bad dig aldrig att vara martyr."
Det är inte rättvist. När pappa dött fanns ingen annan.
Mamma kunde inte ens hantera checkhäftet.
Så din mamma sa till dig:
"Erin, du måste ta hand om oss för alltid?"
-Det fanns ingen annan. -Och nu är du död.
-Vadå, jag är här. -Du är död, Erin.
Du stod där och såg det hända precis som med allt annat i ditt liv.
-Det var då du behövdes. -Nej.
Det fanns inget jag kunde göra.
Du, Erin! Vakna.
Vi är framme.
Vakna. Kom igen.
Det borde ligga här nånstans.
-Det är tomt här. -Det är mycket här.
Det här är fabrikens lastbilsparkering,
men jag antar att Brandmans inte är här så ofta.
Allt detta är stängt precis som det var 2019.
Så vad eller vem finns kvar?
Vad i helvete är det där?
-Det här är stället. -Är du säker?
Läget? Du måste vara lilla Tiff.
Bara Tiff.
-Är du Big Tony? -Ja.
Får jag din hand.
Vad ska du göra med dem?
Musiken och ljusen var helgalet.
Herregud!
Du ska gå ner i korridoren och till vänster.
Vad fan?
Okej. Vänta här. Jag går till scenen för att hitta mig.
-Fan! -Hur är det?
Rör mig inte, psyko!
Det räcker.
-Inget toalettpapper. -Det är äckligt.
Ursäkta mig.
-Inget vatten heller. -De här människorna är djur.
Jävla KJ. Hon har bara tur att jag höll mig lugn.
Jag skulle ha svabbat golvet med hennes röv.
Vad är det med henne?
Ena minuten sveper hon in och räddar mig,
nästa slår hon mig i ansiktet.
Den tjejen är galen.
Lyssna på mig. Du hanterar allt detta som en mästare.
-Mac... -Nej, jag menar allvar.
Rocky Balboa måste skärpa sig
och acceptera det som vi andra.
Vi har nog med problem
utan att hon blir galen när hon blir störd.
-Mac? -Börja inte du också.
Kan du titta ner?
Nej.
Jaja.
Du ser bra ut.
Så vi ville undvika
att leda Gamla klockan till nån av våra framtida jag igen.
-Vi vill fortfarande vara försiktiga... -Det är lugnt.
De insåg inte att ni är fler än två
och det är så många kroppar de hittade,
så de gav sig av och inser inte att ni är här.
Ja, jag antar det.
Så det säger väl sig självt att de inte längre jagar er?
Ja.
Jag antar det.
Du tar allt det här riktigt bra. Jag måste erkänna att det är lite...
Gör jag? Jag antar det.
Aktuella teorier om rumtidens kvantgeometri
tyder på att det finns framkomliga maskhål genom tiden,
så det verkar rimligt att du reste genom ett maskhål för att komma hit.
Så konstigt.
Du har gått igenom mycket.
Du ser utmattad ut. Vill du sova hos mig?
Ja. Men jag måste hitta de andra tjejerna jag kom hit med.
Finns det fler tidsresenärer?
Där är hon!
-Lamporna var super, Tiff. -Du är bäst, Tiff.
Vi ses, Tiff.
Det är verkligen svårt att tro att du växte upp och blev sån.
Ja.
Hon ser ganska udda ut, eller hur?
Nej. Jag menar, du är som festens mittpunkt.
Den framtida du är ganska häftig.
Mina stackars tidsresande bebisar.
Kom hit.
Kom hit allihop.
Kom hit.
Du också.
Dags att ni lägger er.
Bra jobbat. Precis som mamma gör det.
Ja. Men vi gör det bättre.
Gillar du det?
Det är...coolt.
Inte vad du förväntade dig?
Jag är bara förvirrad över att vi är kvar i Stony Stream.
Ja. Jag kan förstå det.
Men mycket har förändrats här från det du minns.
Mycket. Du ska få se.
Tror jag säkert.
Vänta, är det här... Var vi avslutningstalare?
-Är du verkligen förvånad? -Inte direkt.
I morgon. Det är sent. Du behöver din skönhetssömn.
-Förlåt. -Det är okej.
Jag sover på futongen.
Är du säker? Jag kan flytta på dem.
Jag lovar. Sov gott.
Du, KJ?
Tror du att vi kan lita på henne?
Kan vi lita på dig, menar du?
Glöm det.
Det är glömt.
Kl. 02.17
Är du hungrig?
Jättehungrig.
Var är KJ?
Hon sa att hon behövde lite luft.
Jag gick till marknaden.
Jag kom ihåg att vi gillar blåbärs-Pop-Tarts
utan glasyr.
Och Rice Krispies...
Du är bäst.
Jag funderade i går kväll,
jag har en teori som kan förklara
hur ni reste genom tiden och varför jag inte minns nåt av det,
och hur vi kan få tillbaka er.
-Har du en teori? -Japp.
-Jag tror jag löste det. -Löste det?
Och du vet allt detta för att du är nån slags dans-DJ?
Nej, jag tog fram en hypotes eftersom vi gick till MIT.
Dessutom är jag ljusdesigner.
Massachusetts Institute of Technology?
Vi lyckades.
Har ni sett KJ?
-Hon tar en promenad. -Sa att hon behövde rensa hjärnan.
Jag gav henne rena kläder och pengar ifall hon ville gå till munkstället.
Hon borde nog inte vara därute ensam.
Tänk om Gamla klockan återkommer?
Slappna av, det är lugnt. Eller hur?
Absolut. Ni har rest genom tiden, hon klarar säkert av
att sitta på en bänk i några minuter.
Bra. Då kanske hon lugnar ner sig.
Kan jag hjälpa dig?
Ja. Jag skulle vilja se Kubrickfilmen.
Okej. 2001 började för ungefär 20 minuter sen.
Okej. Tack. Ursäkta.
Du har bara missat aporna.
Du får köpa en biljett om du vill se den.
Okej, visst.
De kommer verkligen överens.
Tiff har alltid varit kär i sig själv.
De träffades precis. Ge det tid.
Jag gick igenom Larrys dokumentation och han verkar ha spelat in
varje lokal förekomst av maskhålsöppningar
som jag antar att ni använde för att resa i tiden.
Vet du när nästa dyker upp?
Den yngre du har ingen aning.
Jag saknar några viktiga punkter för att avkoda datum och plats.
Självklart att Larry skulle jävlas med oss igen.
Nej.
Vänta lite. Larry kan berätta för oss vad vi saknar.
-Han är död. -Nej, det är han inte. Inte just nu.
Pratar vi verkligen om det här just nu?
-Vi måste åka till hans dumma gård... -Dålig idé.
Aldrig i livet att Erin ska tvingas se honom igen.
Du borde inte heller vilja träffa honom efter att han fick dig att se dum ut.
Ta tillbaka det för jag är inte dum.
Lugna ner er.
Min idé är den bästa vi har. Ni vet att jag har rätt.
Larry är förmodligen det enda sättet att få reda på
var nästa veck visar sig.
Och om inte ni två har en bättre idé...
Den snubben är en skithög.
-Vad händer? -Jag sa inte...
-Älskling. -Du skulle skjutsa mig till jobbet.
Nåt kom emellan.
Jag är lite upptagen.
Va? Är du barnvakt?
Du kan väl ta bussen eller nåt.
Visst, schyst. Tack.
Du är arg för att jag inte kom igår kväll.
Om du tror att jag ens bryr mig om var du var...
Var ligger gården?
Cirka 20 minuter bort via väg 183.
Okej, då åker vi.
Vänta. Vilken gård?
Vi kommer till väg 183 från motorvägen via Wembley.
Butiken ligger på vägen dit.
Häftigt.
Klarar ni er?
Jag antog att ni inte ville med.
Ja. Jag vill inte åka.
Bra. Fjärrkontrollen till teven ligger på stereoskåpet.
Rör inte stereon eller spelkonsolen.
Mat finns i kylen. Kom igen.
-Vill du spela tv-spel? -Ja.
Den där killen luktade lite.
Så du jobbar i en skivaffär?
Jag är en exklusiv försäljare av gammal vinyl.
Och jag är en halvtimme sen.
Är nån arg på mig?
Du vet att jag inte menade det jag sa om igår kväll.
-Ska jag ringa ikväll? -Vi får se.
Du vet att du inte kan vara arg på mig.
Varför beter du dig på det sättet mot honom?
Vilket sätt?
-Korkad? -Ja.
Egentligen är jag ganska smart om man tänker efter.
Han var förbannad och jag slätade över det.
Genom att förändra den du är?
Du kommer att lära dig att det faktiskt är smart
att ibland agera på ett visst sätt för att få det man vill.
Vad vill du ha av honom?
Du kommer att förstå när du blir äldre,
men det är bara bättre att hålla saker smidiga.
Du vet, enkelt.
Färre problem för mig om jag inte måste tänka på honom så mycket.
Men han är din pojkvän.
Hur är det ens ett riktigt förhållande?
Det är det liksom inte.
Jag skulle definitivt inte säga "pojkvän".
Russ och jag är helt olika människor.
Dels har han ingen drivkraft. Noll ambitioner...
Ja, han bor fortfarande i Stony Stream.
De här örtcigaretterna är skitdåliga.
Hallå.
Hallå?
Är det nån där?
Hallå?
Jag bara...
Jag ville höra hennes röst.
Jag fattar.
Vill du ringa Dylan?
Ditt hus är nog fortfarande kvar. Du kan ringa dina föräldrar också.
Om jag aldrig pratade med pappa igen, vore det för tidigt.
Och Dylan går förmodligen läkarutbildningen.
Han kom nog inte ens hem över sommaren.
Och hur är det med ditt framtida jag?
Vad menar du?
Dylan från 2019 måste ha berättat nåt om dig.
Ja.
Det är bara det...
Jag går också på läkarutbildningen...
Men för djur.
Veterinärskola?
Ja, precis.
Jag vill tydligen hjälpa djur eller nåt.
-Det är i Florida. -Oj.
Så du blev rätt cool som vuxen också.
Jag är så glad för din skull.
-Du har tur. -Det skulle jag inte kalla det.
Du.
Jag fick en galen idé.
Det här är nära nog.
Tror du att du från 1999 finns där inne?
Jag hoppas det.
Nån måste hindra min mamma och Missy från att döda varandra.
Så vilken typ av veterinär blir du?
Du vet hur det är.
Först lär man sig att behandla olika sorters djur.
Hästar är dock min specialitet.
För det mesta åker jag till dem, oavsett i vilket stall de finns.
Men jag har också ett eget ställe dit de kan komma,
där jag gör dem friska igen.
-I Florida? -Nej, det är efter skolan.
Min bror kommer nog och hälsar på med sina tjejer
så att de kan klappa hästarna, mata dem med morötter och sånt.
-Jag är utanför, Missy. -Jag kommer strax.
Hon ser ut att må bra.
Det gör hon. Men låt inte det lura dig.
Missy förstår henne inte alls,
och hon kommer att sticka vilken dag som helst nu.
Och mamma kommer att bli sjuk.
Tack.
Tack, kul att se dig. Du ser ut att må bra.
Vi ställer fram sakerna nu, så ser vi vad vi har.
Perfekt.
Det är tufft.
Det känns som att hela världen borde stanna när man inte är där.
Men den fortsätter bara utan dig.
Och det suger verkligen.
-Titta, så vacker du är. Du är så fin. -Tack.
Det händer mycket under ytan som man bara inte kan se.
-Vill du gå härifrån? -Nej.
Vi kan vänta lite till.
-Det kommer att bli bra. -Ja.
-Ta det lugnt. -Jag vet.
Hallå där. Hur mår ni denna fina eftermiddag?
Behöver ni hjälp?
Jag vill inte jäklas med dig.
-Ursäkta? -Vi är med i NTK Underjorden.
Då måste ni ha kommit fel, så...
Slappna av, du kan lita på oss.
Vi vet om Heck och Naldo och hela tidsförskjutningen.
Faktum är att jag nästan känner till varenda byggnad på gården
och jag känner dig.
-Hon kom från framtiden. -Finns det nån där ute?
Vänta, Meemaw. Jag ska hämta några verktyg från ladan.
-Försiktigt. -Alltid. Hallå!
Du kan inte...
Gå inte dit!
Naturligtvis är den inte här än.
Hur ska vi nu komma hem?
Vad letar du efter?
Du skulle ändå inte tro mig.
-Ni måste berätta för mig... -Vet du vad det här är?
-Jag har en exakt likadan. -Fel, det här är den.
-Ni är verkligen från framtiden. -Bara hon.
Får jag se den?
Det är min handstil. Det är så många inlägg.
Titta på det här. Hur många års arbete är det?
Tjugo år och fortsätter.
Jag har bara två veck nedskrivna just nu.
Det här. Här är vecket när jag först mötte Normaltidskrigarna.
Heck och Naldo, känner du dem?
-Ja. -Den här,
det var då de lämnade mig inbäddad i Underjorden.
För att invänta order.
-Du är nyrekryterad. -Ungefär 18 månader, men jag antar...
Jag antar att det händer mycket mer.
-Det kan du ge dig fan på. -Vi behöver din hjälp.
Vet jag att det inte är ett knep
av Gamla klockan för att ta mig?
-För att vi inte dödade dig. -Du behöver min kod.
Du ska ge den till mig för du är skyldig mig massor.
-Vad menar du? -Du förrådde mig och mina vänner,
fyra 12-åriga flickor.
Och sen när du lovade att ta hem oss,
lämnade du oss instängda här i 1999,
och en kvinna dog.
-Dog nån? -Vi bad inte om det här,
men nu är vi här i en slumpmässig tid som inte är vår
och vem vet om vi nånsin kommer hem, allt på grund av dig.
Så ge oss koden, för att bara se dig igen,
än mindre att behöva be dig om hjälp,
får mig att må illa.
Använd den här formeln
så kommer du att kunna avkoda koordinaterna.
Nej, jag är en bra kille.
-NTK var de goda. -Jag vet inte vem du är 2019,
men just nu verkar du...okej.
Det är jag. Verkligen.
Då har du makten just nu att förändra nåt till det bättre.
Tack.
Jag tänker inte göra det mot dig.
Det jag gjorde, jag ska inte skada nån
och jag gör allt för att se till att det aldrig händer.
Jag hoppas att det är sant.
Larry, älskling. Var är du?
Jag kommer, Meemaw.
Hur får jag kontakt med dig igen om det behövs?
Det kan du inte.
Vi är Tiffany Quilkin, vi står i telefonkatalogen.
Vissa saker förändras visst aldrig.
Stony Stream hänger fortfarande upp samma fula dekorationer.
Du fattar inte.
Vad finns det att fatta?
Bara att veta, verkligen veta, när man ska dö.
Det påverkar en.
När man glömmer det en stund
och sen kommer ihåg det,
kan jag bara inte låta bli att tänka...
Vad är meningen?
Du har åtminstone många år kvar.
Det blir inte bättre för mig, Mac.
Självklart förstår du inte.
Du har en hel spännande framtid framför dig.
Med din bror och att bli veterinär,
att se dina syskonbarn växa upp.
Kan du bara hålla käften!
Vad vill du? Vill du ha en sorglig medelåldersframtid?
Det låter toppen.
Vet du vad?
Varför hoppar du inte in i nån stor jävla robot år 2019
och gör en kamikaze, dumskalle?
-Problemet löst. -Du är en sån jävla idiot.
Det menar du inte.
Du och KJ förtjänar varandra.
Dra åt helvete.
Jag ska köpa godis.
Hej.
Hej, häftigt. Du kom! Har du varit här hela dagen?
-Nej, bara för den sista. -Varför sitter du inte med oss?
Jag kom hit sent och jag ville inte störa dig.
Okej, så vad tyckte du om den?
Först var jag lite förvirrad, men sen...
-Jag slutade fundera så mycket... -Ja.
...och lyssnade på musiken,
och tittade på vad som var på duken och det var verkligen vackert.
Det är en film som man inte kan närma sig logiskt,
man måste låta upplevelsen skölja över en...
-Ja. -...du vet?
När visste du det?
Visste vadå?
Jag vet inte... Bara...
När visste du
att du är nån som gillar...
Filmer.
När visste du
att du var nån som kände så här för...
För filmer?
Okej...
Den goda nyheten är att alla rör sig i sin egen takt,
och det kan vara överväldigande,
men varje persons resa ser olika ut.
Många människor kommer inte att förstå först,
men hittar du en film som du verkligen kan anknyta till,
då känns det riktigt, riktigt bra.
Försök bara att lyssna på det.
Vill du följa med och fika med oss?
KJ och jag funderade på att skippa Barry Lyndon ändå.
Jag måste gå.
-Hej. -Hej.
Stolt över dig.
Stackarn var på väg att börja gråta ändå.
Vi har gjort allt vi skulle göra.
Avslutningstalare i vår årskurs och examen från MIT.
Tekniskt sett tog vi inte examen.
Vadå? Jag förstår inte.
Du sa att du gick på MIT. Det var det du sa.
Det gjorde vi, men vi...
-...hoppade av andra året. -Slutade vi?
Herregud. Vi slutade.
MIT är inte vad du tror att det är.
Det stället hade ingenting att lära oss.
Men när jag först kom dit var jag upprymd.
Jag minns att jag gick runt på campus med mamma.
Det var allt. Men så började verkligheten visa sig.
Blickarna, kommentarerna och dessutom var det så stelt.
Det fanns inget utrymme att göra nåt utanför ramarna.
Det fanns bara ett sätt och jag stod inte ut med det.
Det fungerade för Steve Jobs och Bill Gates, så varför inte för mig?
Fungerar det här för dig?
Så klart det gör.
Och ärligt talat börjar jag bli förolämpad av att du inte tycker det.
Jag väljer själv. Jag driver mina egna projekt.
Som vadå?
vi håller på att färdigställa.
Vi ska riva barriärer och förändra folks uppfattning
på ett sätt som aldrig har gjorts förut.
Undervisning som en skola?
Som ett institut?
Det är tanken. Det är upp till oss att göra vår framgång verklig.
-Eller hur? -Ja.
Jag har goda skäl att tro att vi kommer att bli framgångsrika.
Jag också.
Hej.
Kul att se dig. Det var en lång promenad.
Mår du bättre?
Visst.
Vi gör positiva framsteg med dagboken.
Vi har nästan avkodat allt Larry skrev,
så att vi kan hitta vecket som tar oss till 1988.
Jag vill inte ha nåt att göra med nåt som har med Larry att göra.
Jag ska ut och röka.
Hördu. Snor du mina cigg?
-Toppen. -Jag ber om ursäkt för dem.
Bokstavligen allihop.
Förlåt.
Jag såg mig själv när jag var ute.
Vad har du att rapportera?
Köpte mamma och pappa en cabriolet åt dig i 16-årspresent?
Ja,
huset och bilarna och kläderna,
allt ser riktigt fint ut från utsidan,
men ibland måste man titta lite djupare och det är bara...
Det kan vara riktigt förvirrande.
Men jag ser lycklig ut nu.
-I framtiden. -Det är bra.
Lycklig är bra.
Ja.
Men jag vet nog inte så mycket om hennes liv ändå.
Men jag vet att hon är i New York och att hon vill göra filmer,
och...
Jag tror att...
...hon kanske redde ut en del saker.
Jag tror att kanske...
Jag tror att hon kan vara...
Eller...
Jag antar...
Jag kan vara...
Vet du vad som händer med mig?
Jag dör.
Japp.
Hjärncancer.
Jag blir hela 16 år.
Häftigt, va?
Död inom fyra år.
Jag fick reda på det 2019 av Dylan.
Lustigt nog tror jag att min död fick honom att skärpa sig.
Han växte upp för att bli en otrolig läkare,
familjeman.
Jag ligger i jorden, men han tjänar pengar.
Det är konstigt.
När allt bara är skit
brukar jag säga till mig själv att jag ska stå ut,
för allt blir annorlunda när jag är vuxen.
I samma sekund som jag fyller 18 lämnar jag mit skithem
och drar så långt från Stony Stream som möjligt.
Och bara att tänka på det gör allt okej.
Det spelar ingen roll om allt är skit just nu,
för en dag kommer det att bli så bra.
Det är bara skitsnack.
För det blir aldrig bättre.
Det här är allt.
-Du får inte berätta för de andra. -Varför inte?
För att...
Jag vill inte att de
tittar på mig på det sätt som du tittar på mig just nu.
Det här får jag bara uppleva en gång i livet.
Alla fysiker har sagt att tidsresor
teoretiskt sett är omöjligt,
eftersom termodynamikens andra lag säger att tid bara rör sig framåt,
för att inte nämna kvantdivergenser
där man har stängda tidsliknande kurvor och sånt,
men nu ska du och jag ta reda på
hur man egentligen gör.
Det är helgalet och fantastiskt.
Förstår du vilken stor upptäckt detta är?
Ja, det är ganska häftigt.
Det är omvälvande.
Jag tror att jag har kommit på den första delen här.
Några av tecknen i hans kod används om och om igen.
De kan vara latitud- och longitudkoordinaterna för hans gård.
Jag tror du har rätt.
Och här är månens cykler.
Det måste betyda att dessa två värden måste vara
månaden och dagen för när vecket visar sig.
Vilket betyder att vi måste fokusera på värdena fyra tecken över
eftersom de två första står för en etta och en nia.
-Som 1999. -Bingo.
Okej. Nu kör vi.
Nästa veck är...
Den 25 juli...
2006.
Det är om sju år.
Sju år?
Okej.
Så ni kan alla bo här ett tag.
-Men... -Sju år?
Vi kan inte stanna här i sju år.
Det är helt oacceptabelt.
-Det är inte idealiskt. -Gör om det.
Dubbelkolla det. Ni måste ha fel.
Förlåt.
Men vi har nog inte fel.
Vi skiter i det här.
Jisses!
CLEVELAND PRESERVER TISDAG, 1 NOVEMBER 1988
Undertexter: Monika Andersson
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson